8 
a chobotnaté lamelly, které daleko nedosahují ku konci listu jinak dosti pra¬ 
videlně a široce vyvinutého, nýbrž něco nad polovičnou délkou do hoření plochy 
listové se ztrácejí, k dolejšku pak, výše povyrostše, obloukem přes zpodinu 
listu směřují a každá s krajem listu téže strany se pojí, takže tímto způsobem 
po každé straně zpodiny prohlubená kapsa nebo taška se vytvořila. 
Tyto dvě vyrostliny netáhnou se veskrze rovnou čárou podle středního 
nervu, jsouce místy vynikajícími, místy zas ku středu vnikajícími choboty 
k hoření straně jako přišity, tedy podobně jako u bezu černého vehnuté kraje, 
které tam ovšem jen málo nad povrch lícní vyzdviženy jsou, kdežto vyrostliny 
požeberní naší Phloxe nad líc listový značněji povyrostly. 
Dle zákona, jenž vůbec o exkrescencích platí, obrací obě vyrostliny svůj 
líc k lícní straně hlavního listu a odvrací tudíž od ní svůj bledý, nelesklý rub. 
Obě lamelly pak vespolek tvoří jako druhou čepel, lícem k líci hlavní čepele 
obrácenou a středním pruhem na střední žebro hlavní čepele přišitou; celý 
list nazván byl též dvoučepelným anebo i přečepeleným (úberspreitet) nebo také 
čtyrkřídlým. 
Jestliže se obě lamelly exkrescenční vespolek za jeden celek, totiž za 
druhou čepel na hlavní čepeli »přišitou«, považují, tož názor takový sice od¬ 
povídá neprostřednímu dojmu, jakým útvar ten na mysl působí, zvláště tam, 
kde, jak v obr. 19. a 20., obě lamelly nahoře i dole na středním nervu vespolek 
se spojují; avšak přesnější názor jest ten, že každá z obou lamell o sobě při¬ 
náleží oné polovici listové, ze které vyrostla, a s ní vespolek jeden celek činí. 
To vychází na jevo zvláště tam, kde, jako v obr. 15., kraj lamelly na zpodu 
přechází přímo do kraje příslušné polovice listové a ve spojení s ní tvoří pro- 
hlubenou taštici. Každá polovina listu se svou exkrescencí budiž přirovnána 
k celému listu kornoutkovitému, jaký na obr. 24. vyobrazen; jako tam oba 
kraje celého listu jsou spojeny na lícní straně, tvoříce takto kornoutek nebo 
taštici, tak na listu obr. 15. každý kraj obou polovin jest spojen na lícní straně 
s krajem své exkrescence a každá polovina na zpodu tvoří zvláštní kornoutek 
neb taštičku. Každá polovina listu, ačkoli jsou obě v jeden celkový list spo¬ 
jeny, vytvořila si v exkrescencí na straně středního nervu další přírůstek 
a v kraji jeho druhý svůj kraj, jest tudíž jako zvláštní čepel individualisována 
a v tomto smyslu jest list ten skutečně dvoučepelný. Sluší jej tedy porovnati 
s listem, který buď normálně neb abnormálně uprostřed ve dvě parallelní 
čepele jest rozdělen. Mysleme si takové dvě čepele na konci společného řapíku 
tak proti sobě, aspoň v dolejší části, otočené, že rubem svým k sobě hledí, 
a pak opět podélným pruhem (nahoře krajem vnitřním) vespolek spojené neb 
srostlé: obdrželi bychom list jako v obr. 15. V skutečnosti ovšem obě polo¬ 
vice nejsou nikdy původně odděleny a tudíž také později nesrůstají, avšak 
stavba dvoučepelného listu jest vpravdě taková, jaká by byla, kdyby dvě 
zprvu oddělené čepele tím způsobem spolu byly srostly. Rozdělení čepele ve 
dví jest jen vnitřní, potenciální, jeví se však zřejmě ve vytvoření obou lamell 
výrostkových. Tímto významem a původem obou lamell exkrescenčních vy¬ 
světluje se zcela prostě, proč exkrescence ku hlavnímu listu stejnoznačný po¬ 
vrch, zde tedy svůj líc, obraceti musí. 
840 
