14 
retická, u botaniků fysiologického směru vzniklá představa, že ústroje rozplo- 
zovací od ústrojů vegetativních netoliko fysiologicky, nýbrž i morfologicky 
naprosto jsou rozdílný. 
Pylová pouzdra — praví tito domnělí reformátoři zastaralé prý pouze 
formální morfologie — jsou samčí výtrusnice rostlin jevnosnubných a jako 
výtrusnice vůbec jsou to ústroje rozplozovací, »fysiologicky i morfologicky 
dobře charakterisované, které tvarozpytným ponětím listu neb stonku podříditi 
naprosto nelze; list (tyčinka) sice je nese, jest však fysiologicky i morfologicky 
od nich zcela rozdílný«. — Tak tvrdí zejména Sachs, Goebel *) a j. Sachs 
pro tento svůj náhled, velmi rozhodně a peremptoricky hlásaný, dovolává se 
i zoologů, kteří prý, co se rodidel živočišných dotýče. jsou úplně spokojeni 
s tím, že jsou to ústroje pohlavně rozplozovací, aniž by komukoli z nich 
napadlo, vydávati je za přeměnu nějakých ústrojů vegetativních. 
Přihlédněme blíže ke všem těmto námitkám. Co se týče morfologické 
platnosti takových abnormit, které na metamorfose se zakládají, dovodil jsem 
již mnohokrát, posléze opět ve své rozpravě o Gymnospermech, * 2 ) že jsou 
opovrhovatelé abnormit těch úplně v neprávu; pročež se zde obmezím na to 
nej nutnější. 
Staří autoři, jako Al. Braun, H. v. Mohl, Brongniart, Aug. de St. Hilaire 
a j., vážili si abnormit metamorfosních náležitě jakožto zřídla, z něhož čerpali — 
ovšem s náležitým důmyslem a rozšafnou opatrností — mnohá morfologická 
poučení. Teprve úspěchy methody vývinozpytné a nadšení pro tuto methodu 
(v Německu od časů ScHLEiDENových) zplodily nedůvěru a nevážnost abnormit. 
Vývinozpyt má sice velkou cenu i pro morfologa, ale ku poznání původu 
a k odvození metamorfovaných údů rostlinných ve mnohých případech se ne¬ 
hodí, poněvadž první stadie, ze kterých vývinozpytci hlavně soudí, často již 
bývají fylogeneticky přeměněny, tak že pravou povahu a podstatu pochybného 
dílu rostlinného ohledáním prvních stadií seznati nelze. Vzdor tomu mnozí 
vývinozpytci veškerou svou náuku morfologickou výhradně z vývoje odvozují, 
při čemž z uvedené příčiny nevyhnutelně v hojné bludy upadávají. Poněvadž 
pak abnormity metamorfosní s takovýmito bludnými thésami se nesrovnávají 
a z bludu je usvědčují: tož morfologové vývinozpytečtí (čili genetikové), místo 
aby bludů svých poznali a se vzdali, naopak methodu abnormit (anamorfos) 
za klamnou a nespolehlivou vyhlašují. Jiného důvodu krom lichých vytáček 
pro své zavrhování této methody nemají. 
Co se týče tvrzení, že jsou pouzdra pylová a výtrusnice vůbec od vege¬ 
tativních údů fysiologicky i morfologicky naprosto rozdílný, odpovídám toto. 
v 
Ze jsou rozdílný fysiologicky, t. j. jako ústroje pro určitou funkci, jest pravda, 
ale že jsou i morfologicky rozdílný, to jest pouhé autoritativní tvrzení fyziolo¬ 
gických morfologů, pro které žádný důkaz podán není, které však v první 
! ) Sachs, Vorlesungen liber Pflanzenphysiologie 1887. — Goebki, Entwickelungs- 
geschichte der Pflanzenorgane 1883. 
2 ) Die Gymnospermen. Eine morphologisch-phylogenetische Studie. Abh. d. bohm. 
Ges. d. Wiss. 1890. 
846 
