4 
Vzrůst oddenků jest vlastně sympodiální, poněvadž dorůstají co rok 
z úžlabních pupenů šupin (obr. 1 ., š) a po krátkém běhu vodorovném přechá¬ 
zejí v kolmé osy nadzemní. Tak jest na obr. 1. osa b) okončením oddenku a ), 
z jehož některé šupiny vyrostla nová osa s oddenkem c). Podobně na obr. 2. 
Jako Ruscus tak i Danae nese na basi kolmých lodyh větší počet šupin 
(obr. 1 ., i), které jsou z počátku sestaveny střídavě ve dvou řadách, dále ale 
přecházejí v pořádek spirální. Postupují i výše na lodyhu (obr. 1., c\ až na- 
v 
hoře konečně podporují co blanité listeny postranní větve. Ze jsou šupiny 
tyto přeměněné listy, jest nade vši pochybnost jisté. Zelené listy vůbec 
u všech jmenovaných rodů scházejí a jich biologickou funkci assimilační za¬ 
ujímají zelené phyllokladie. Tak jest v obyčejných případech také u rodu 
Danae. 
Na tenkých, často dolů sehnutých větévkách sedí v úžlabí blanitých 
listenů kopinaté, špičaté, kožovité, velmi lesklé, zelené kladodie listovité. Stojí 
i s listenem na větevce dvouřadé a tím, že se na kratičkém, téměř kloubnatém 
řapíčku skrucují, staví se skoro do vodorovné plochy. Rub a líc nedá se tu 
dobře rozeznávati. Skroucením přišel by patrně líc na místo rubu a opačně, 
jak to ostatně v řádu Liliaceae často se stává a biologicky následkem toho 
také rub a líc se přeměňuje. Tak připomínám rod Luzuriaga (Velenovský, 
Morphol. Studien auf dem Gebiete der exot. Flora, 1888), Eíistrephus a t. d. 
Vysoce pozoruhodným jest, že listeny i ^ kladodiemi postaveny jsou k me¬ 
diáně transversálně (obr. 4.). Známo, že zákonitě jest na pobočných osách 
u jednoděložných rostlin postaven první list k ose či adossirován. Jen vzácné 
výjimky posud se od pravidla toho uvádějí, tak u rodu Dioscorea a Smilax 
(Velenovský, O seriálních pupenech, 1884 a Uber die Achselsprosse einiger 
Smilax-Arten, 1885). Zde u rodu Danae jest postavení toto tím podivnější, 
protože, jak později ještě uvidíme, jest listenec na basi stopečky květní 
(obr. 5., 6.) ku hlavní ose hroznu zcela normálně adossirován. K této nesrovna¬ 
losti morfologické skutečně těžko se nějakého výkladu domysliti, rovněž jako 
u zvláštních případů výše vzpomenutého rodu Smilax. 
Květy tvoří na konci větví konečné chudé hrozny (obr. 5.). Poslední 
phyllokladie k) sedí v úžlabí svých listenů «) a hrozen o) přímo přechází 
v osu větve, tak že kladodium k) vyniká co úžlabní úd na společné této ose. 
U rodu Danaé nenesou tedy phyllokladie ani listence ani květy a jsou tudíž 
ještě více listům podobny. Ano, nemáme vlastně ani závažného důvodu, 
abychom je za osní útvar považovali, leda pouhou analogii s příbuzným 
v 
rodem Ruscus. Ze vynikají z úžlabí listenů, že tedy nemožno, aby list z úžlabí 
listu vycházel, není důvodem dostatečným, abychom je za list nepovažovali. 
Vždyť možno přijímati i ten výklad, že zde máme úžlabní brachyblast se za¬ 
krnělým vrcholem vegetačním, jehož místo terminální zaujímá. Podobné brachy- 
blasty máme u konifer a příkladů s terminálním listem (v podobě tyčinek atd.) 
máme také více. 
Nejen že vážného důvodu pro výklad phyllokladií u rodu Danae není 
a že je jen co takové přijímáme z analogie k rodu Ruscus , přistupuje tuto 
jeden úkaz, který vysoce zajímavým způsobem vzbuzuje pochybnost, že bychom 
864 
