7 
My ze všech reakcí, jež mezi surovinami těmi zevními vlivy vynutiti lze, 
nemůžeme prakticky využitkovati než těch, jež způsobiti lze zvýšením tempe- 
ratury — proto, že jiného, levnějšího prostředku nemáme. 
Kdyby uhlí při spalování teplo absorbovalo, využitkovali bychom tech¬ 
nicky těch reakcí, jež dají se způsobiti snížením temperatury. 
Za daných poměrů volíme ty reakce, jichž volná energie roste se zvý¬ 
šením temperatury. 
d F 
Jelikož pak —— — — (2S 1 —2S 2 ) a při všech nám se hodících reakcích 
ct t 
dF 
dt 
j> 0, tedy výrobou reagencií pomocí paliva ze surovin, přírodou nám 
poskytnutých, roste entropie jejich na účet volné energie, již disponujeme reakcí 
uhlíku s kyslíkem. 
Dostoupíme-li konečně té temperatury 7",, kde volná energie reakce námi 
zamyšlené z původní negativné hodnoty přechází v positivnou, tu prochází 
volná energie nulou, a tudíž jest 
2 U x — 2 U 2 = T x (FS, — 2S 2 ) . 
Jelikož difference v závorce musí být v reakcích nám se hodících nega¬ 
tivnou, jest i 
2 U t < 2 U ti 
a reakce zabavuje teplo. 
Známe ovšem i reakce, jež zvýšením temperatury se zahájí, ale pak samo¬ 
činně pestupují za vybavení tepla, a tím zdánlivě hořením úvahám odporují; 
avšak tyto výjimky jsou, pokud se jedná o suroviny skutečně vzácné; mimo 
síru a sloučeniny její (kyzy a blejna) jedná se tu jen o uhlík a sloučeniny 
jeho, ale právě na tyto výjimky jsme při výrobě reagentií odkázáni; kdyby 
jich nebylo, nemohli bychom surovinám ostatním reakci vnutit, a lučba byla 
by u konce před počátkem svým. 
Dobyté reagentie a vedlejší výrobky mají tudíž dohromady při tempera- 
tuře dobývací větší energii vnitřní i větší entropii než suroviny; ochladíme-li 
je na temperaturu obecnou (z temperatury T x na T ), nezmění se difference 
vnitřních energií, aniž difference entropií podstatně. Obě mění se jen, pokud 
průměrné spec. teplo surovin liší se od průměrného spec. tepla výrobků, 
a pokud se jedná o změny skupenství. Tyto veličiny lze však zanedbati vzhledem 
k velice značnému teplu reakčnímu; ani difference entropií 22,—2'2„ ne¬ 
změní se vlivem jejich, leda výjimečně, nikdy však co do znaménka svého, 
jinak by suroviny dávaly již před ohřátím reakci, a v praxi by zbytečné zahří¬ 
vání odpadlo. Smíme tudíž v první limitě považovati difference 2 U x — 2 U 2 
(energie vnitřní) a 22,—2Ú, (differenci entropií) za stálé a dojdeme k vý¬ 
sledku, že při obyčejné temperatuře T bude volná energie 
F= 2 U x — 2 U 2 — T (2 2, — 22 a ) 
zápornou. Produkty reakce tíhnou tudíž samočinně do původního stavu , a volná 
energie tím uvolněná jest jen částí vybavené vnitřní energie. 
877 
