4 
způsobem v této rozpravě použil, doplniv pozorováním pozdnějších let mezery 
z dřívějších let pozůstalé, takže celá řada veškerých abnormálních forem, jak 
za to mám, nemůže býti úplnější. 
Abnormální úkazy ve květech mnou studovaných budtež nejprve v po¬ 
všechném výkazu zhruba uvedeny, a jsou tyto: 
1. Mnoholistnost (polyphyllia), záležející v pomnožení trojčetných cyklů 
neb kruhů květních, zároveň tedy od MASTERS-a tak zvaná pleiotaxie. Jmeno¬ 
vitě kruhy okvětní bývají často pomnoženy. 
2. Dva nejdolejší lístky okvětní byly častěji hlouběji, a sice zhusta ne¬ 
stejně hluboko na ose lodyhy dolů pošinuty; což se ostatně vysvětluje tím 
že vnější kruh okvětní u Liliovitých (i jinde) dle PAYER-ových vývinozpytných 
výzkumů již i v normálním květu jest vlastně cyklus spirální, jehož tři lístky 
po sobě se objevují. V abnormitě tedy nastalo jen značnější prodloužení osy 
mezi těmito lístky. Dolů pošinuté listy okvětní měly pravidelně insercí šikmou, 
na straně anodické (myslíme-li si spirálu genetickou na kratší cestě taženu) 
často hlouběji sbíhajíce, anebo také jeden list na anodické, druhý opět na 
katodické straně, anebo oba na obou stranách značně křídlovitě po lodyze 
dolů sbíhajíce. 
Tím se vyvrací Schimper-ův a Braun-ův náhled, že by příroda tvořila listy 
ve spirále na dlouhé cestě, což oni soudili z toho, že kraj katodický (sestupující) 
dle spirály na dlouhé cestě vskutku často níže inserován bývá. Již Hofmeister 
proti tomu namítal, že šikmá inserce listů teprva později nestejným vzrůstem 
obou stran článků osních způsobena bývá, jest tedy nezávislá od spirálního 
vzniku listů. Genetická spirála jest sice pořadem ve vzniku listů dobře odů¬ 
vodněna, avšak co se směru jejího na krátké neb na dlouhé cestě týče, jest 
to úplně libovolná konstrukce subjektivní. To potvrzují též abnormální květy 
tulipánu, jelikož nejdolejší dva lístky okvětní, ač v téže spirále položené, hned 
na té, hned na oné straně, hned na obou sbíhati mohou. 
Nejzevnější dva lístky okvětní nezřídka ukazovaly přechod v metamorfose do 
zelených lupenů, neboť byly někdy zcela neb po jedné straně zelené a lupenovité. 
3. Nezřídka byly lístky okvětní pod koncem aneb i hlouběji ku zpodu 
ve dva až tři laloky rozeklány. 
4. Tyčinky nalézány v některých květech částečně ještě dosti normální, 
dílem ale částečně plátkovitě přeměněny, s prašníkem obyčejně neúplným; 
anebo byly dokonale jako plátky vyvinuty, takže jenom z postavení jich na 
původní tyčinkovou povahu souditi možno bylo. Stala-li se přeměna ta se všemi 
tyčinkami, následovaly po četných lístkách okvětních ovšem ihned plodolisty. 
5. Přechodní anebo spíše kombinační formy tyčinek a plodolistň nachá¬ 
zejí se zhusta a v rozmanitosti veliké; ty budou později do podrobná vylíčeny. 
6. Také mezi plátky a plodolisty jsou mnohé přechody, dílem plátky 
s bliznovým zakončením, dílem karpidy více méně plátkovitě vyvinuté. 
7. Postup metamorfosy bývá někdy nepravidelný, ježto po normálních 
lístcích okvětních následují hned plátky s bliznami anebo i s vajíčky, a po těch 
teprva tyčinky neb plátkovitě přeměny tyčinek. 
884 
