7 
vysvítá, jak malý postranní lalůček obr. 1. a 2. poznenáhla zveličev v plátko- 
vitý lalok stává se konečným, kdežto prašníková, původně konečná část 
listu do postranní polohy přechází. Viděti z toho, že dvě sousední části 
rostlinné, z nichž jedna konečná, druhá postranní, mohou vzájemně vyměniti 
své postavení, jestliže poměrná jich mohutnost se změní, tak sice, že vždy 
mohutnější část postavení terminální zaujímá. Jeví se v tom zákon fytostatický, 
jejž jsem nejprve vytknul ve svých »Terminále Ausgliederungen«, jenž v morfo¬ 
logii rostlinné má zvláštní důležitost a jehož neznalost neb nedbalost mnohé 
morfology nejednou do těžkých bludů zavedla. Příčina zmohutnění toho laloku 
jest ale jeho zlupenatění či vlastně zplátkovatění pravé strany listové, kdežto 
lalůček na levé straně pod pouzdry prašníkovými v obr. 6. a 8. zůstal malým, 
nezlupenatělým. V obr. 7. levé pouzdro krajní ještě, jak v obr. 2., vybíhá 
na svém zpodu v oddělený lalůček; v obr. 6. již sbíhá zpovlovna do kraje 
listového. Mediánní pouzdro levé jest v obr. 6. a 7. ještě dobře vyvinuté, pro¬ 
táhlé, v obr. 8. však již velice redukované a krátké. 
Charakteristický znak všech prašných listů obr. 5. až 8. spočívá v tom, že 
jedna strana listu ještě více méně zachovává ráz normální tyčinky, druhá 
strana neboli polovice pak ve způsobě plátku se vyvinula. Tyčinkovitá strana 
levá jeví ještě povahu nitky, jest žlutá, přitlouštlá; mediána mezi thékou levou 
a mezi plátkovitou pravou polovicí leží v žlabovité prohlubenině. 
Co se dotýče pouzder prašných, tož potvrzují plátkovité tyto přeměny 
tyčinek tulipánových na novo, co již dříve vícekrát konstatováno, že totiž 
pouzdra krajní samým naduřelým, pylorodným krajem listovým tvořena jsou, 
jelikož, jako v obr. 2. 3. 4. 6., na zpodu a též i na vrcholku svém zřejmě 
v listový kraj přecházejí, kdežto pouzdra mediánní na vnitřní straně prašného 
listu jako dvě vyvýšené parallelní lištny se vyzdvihují. Jsou to výrostky neboli 
exkrescence listové z hoření (lícní) strany toho listu podél středního nervu 
vyniklé a tak jako obě polovice hlavní čepele listové pylorodným pletivem 
v 
vyplněné. Ctyrpouzdrý prašník rovná se tedy čtyrkřídlému čili dvojčepelnému 
listu, jakové jsem nověji opět vyobrazil v rozpravě »o listech t. zv. šitých a ex- 
krescenčních«, současně v Akademii předložené, ku kteréž v té věci odkazuji. 
Ostatně následující řada abnormálních forem poskytne nám další doklady 
a též morfologický poměr prašníka k plodolistu patřičně objasní. 
II. Sexuální listy obojpohlavné (androgynické). 
A. Tytéž na obou stranách s pouzdry prašnými, na konci s dvěma 
bliznovými laloky. 
1. Bez vajíček. 
(Obr. 9.) 
Lalůčky bliznové na konci obojpohlavního listu prašního tvoří se na ten 
způsob, že list výkrojkem do mediány jeho vnikajícím rozštěpen jest ve dva 
laloky, kteréž více méně mají tvar lasturovitý a krajem svým dolů do krajních 
887 
