m ( o ) # 39 
T) en får for g Får fy nen vi far om de ufa- 
fe h åks fortplantning, hvilken Edert nu 
hållna Tal lagt ofs få tydeligrn får ågonen, 
bår den icke åfvertyga ofs, at dejfe torde 
vara angelågnare delar, ån någon kan få- 
re fl alla fig? T)et lilla vi redati tittat in 
uti Naturens allmänna hushållning, förbju¬ 
der ofs aldeles at tvifla derom. 
At vi ofta fe le i vår a omdömen, kommer 
deraf^ at vi anje de fkapade tingen hvart 
får Jig. Knnde vi deras fammanhang flns 
emellan och med det hela, ifrån lånk til 
lånk\vijferligen fkulle vi få helt andra t an¬ 
kar, och blygas åfver vår for mät enhet. 
Och hvar får e fku lie vi får akt a de fmå 
djurpi ? vi fm Jjelfve åro få oåndeligen 
fmå kräk emot den omåteliga verlds rymden 
och defs oräkneliga och ofanteliga kroppar\ 
hvilka dock alla äro et intet emot den tan¬ 
ka vi bår e går a ofs om det väfende, Jomalt 
gjordt fyrer och med lika hmhet vårdar. 
Nej, MåwVizxxc, alt är fort, fomkom- 
mit ut ur den handen: alt härligt och un^ 
drans-värdigty alt låret ofs något, och 
gagnar på jit fäi t, det ena få närmar e håll, 
det andra på längre. 
Eder flit. Mm Herre, at ntruna In- 
feEicrnas alf rings, förvandlings och hus¬ 
hållnings lagar , kan derfåre ey annat, än 
Jynas får Acadetnien hågf beråmlig: den 
har ock redan gjort Edert namn beråmdt 
uti 
