a6 ^ ( o ) ^ 
fcom hvad Herr Ly-oj^net derom beråttär(*). 
”De nojd fig cj med, fåger lian, ac lugga fina 
'’;’ågg i rum, fora dcrtil med flit åro inrättade, 
^■’och upféda fina ungar intil defsde borablif- 
’va puppor; de hafva åfven om defia puppor 
”cn förunderlig omforg. Hvad nioda gora 
”dc fig icke i vackert våder i at flytta dem 
”nederft ur djupe t af flacken up til jord ikor- 
”pan, at der undfii Solens blida verkan ? Hu- 
”ru akta de icke på, at flytta dem tilbaka 
”igen ned i fina kållrar lå Ihart Solen går bart 
”och luften kallnar ? Hvad jånimer oetyga 
”de icke, når någon håndelle forftort deras 
”hemvifl och fkingrat pupporna ? Ingen far- 
”lighet kan hålla dem ifrån de flållen, der defie 
”puppor^^åro kringipridde: de foka dem med 
”ftorfla åhoga, och hvardera år fyflelfatt, at 
”iamla dem, fom igenfinnas, til at lägga dem 
”i någon ikygd intil defs dc hint laga deras 
”forfta boning, dit de då ftraxtforas”. 
Sedan vi talat om de vårpande Infedier, 
om deras ågg och den oma omforg de derom 
draga, vele vi något nämna om lif-alllren, el¬ 
ler dem, fom i ftållet for ågg, frambringa lef- 
vapde ungar. Vi hafve redan fett, at Blad- 
låls ofver hela Sommaren foda lefvande fo- 
Her, men at fifla kullen värper ågg. Alla 
andra lif-alftrande Inleder åro det beflän- 
digt 
til Herr Leffers ‘Theohiie deslnfeäes 
