22 
Naturens Mäftare hargifvit InfecSlerna den 
gåfvan och forftändct, at veta. lagga fina ägg 
f )å de flållen der deras ungar kunna fa tjeri- 
ig föda, utan at derefter bchöfva foka langt 
omkring. Fjärillar vårpa pä plantor, demd^e 
veta pafTä fig för de fmå Maikavna, fom der 
fkola klackas. Man Ikal ej lé en Fjårill, fom 
i fm Mafke-tid födt fig af Nälsle-blad, lägga 
fma ägg pä Kol, ej eller en Kol-^årill anför¬ 
tro fina ät Näfslan eller nägonört, hvars blad 
ej anftå deras ungar. Flugor, hvilkas Malkar 
böra lefva af dödt kött, kafta äggen pä alla 
förruttnelfer af den arten. Nägra flags Ich- 
neumoncr hafva fatt et verktyg, fom en naf- 
vare, hvarmcd de genombära huden pä Käl- 
mafkar och andra Infeöter, at vårpa fina ägg 
i deras kroppar, emedan deras Malkar deruri 
böra finna fiii föda. De Infeötcr, hvilkas 
Malkar lefva af Blad-löfs, värpa pä blad och 
qviftar, der lädane mycket vankas. Änger 
QDermejies) uplöka pels-verk, torkade krea¬ 
tur och döda Infeöfer, at der lägga fina ägg. 
VilTa Flugor, at fä fina Malkar födde i Hä¬ 
llars inålfvor, veta vägen genom bak-dör¬ 
ren , at tränga fig in med fina ägg, och de 
fom bchöfva fina i Färens nås-bämr, veta åf- 
ven huru de Ikola båra fig ät. Alla de Infe- 
öler , fom i fin Malke-fkapnad böra lefva i 
vattnet, til exempel: Myggor, Trollllåndor, 
Ephemerer, &c, underläta aldrig at vårpa i 
vat tnet, eller pä brynen, eller pä plantor, fom 
vå xa vid brådden. Den 
