i 5 
älla allinanna reglor, eller råtcarc fagt, at be^ 
vila 'den forunderliga olikheten i det Hogfta 
Välendets verk,fomejbehdft binda fig vid reg¬ 
lor, utan genom fm Ailmagt kunnat årnå lam- 
ma åndamål genom ganfka fårfkildta medel. 
Defle Infeäer, lager jag, vifa ols ännu flera 
belynnerligherer. De äro lif-alftrande ofver 
hela Våren och Sommaren, de foda dä ftån- 
digt lefvande ungar, fom komma ur moder- 
lifVet med bakdelen förut, hvaruti de äfven 
fkilja lig från andra kreatur. Men de af filla 
kullen om äret, eller de fom finnas på tråd och 
plantor vid vackra tidens flut eller mot vin- 
tren, äro ägg-alftraude och värpa verkeliga 
ägg. Dä forfl: finner man hannarne och det 
år "endaft med ågg-atftren, fom hannarne foga 
fig, til at uplifva deras ägg. Jag har aldrig 
fett dem para fig med lif-alftren, oaktadt 1 ä- 
dane ännu ibland dem voro. Således behofva. 
äfven Blad-loflen, at gifta fig for at oka fit 
flågte. 
Biad-lolfens ägg äro ämnade, at uthårdä 
Vintren, derfore ler man dem hårdt faftlima- 
de vid grenar. Om Våren komma ungarnc 
derutur, lika fina modrar, u .dantagande, at 
de åro lif-alfter i ftållct for at de varit ägg-al- 
fter. Hvad fom härvid är fynnérligen märk¬ 
värdigt , år det, at en enda parning är tilråc- 
kelig för hela följande årets drägtighet; un- 
garne frän led til led åro, lå til Idjandes , re¬ 
dan fruktbare i fjelfva moderlifvec genom et 
enda 
