# ( 0 ,) # 7 
hona gora tilfyllefl: for få många bannar? 
Huru fkulle förökningen fke och aggen var¬ 
pas? det ftora antalet Ikullealt fordärfva. Men 
pä detta fåttet är alt vål, lå fnart det år honan 
foni Ikal draga hannen til parning. 
Han-Infe(äcrne hafva gemenligen ytterft pa 
ftjerten likfom fina krokar, hvarmed de fäfta 
fig til honorna, dä de vilja paras. Lltomdellå 
krokar Ikulle det varadem Ivärt at kommatil- 
rätta med honorna, dem de ftundom behofva 
tvinga til parning. Prof derpå finner man hos 
Trollfläncforna (Libeilul^), hannen tager faft 
på honan i fjelfva flygten, häftar henne.til 
fig med krokarna, flyger med henne och fläp- 
per henne icke forrån hon fullgjort hans lyft- 
nad. Han år nödgad, at fä gora; ty det år ho¬ 
nan, fom fkal fullborda giftermålet. Han år lå 
fkapad, at han ej kan nalkas henne utan hon 
^elf godvilligt fogar fig; ty hvad fom fkiljer 
deras kon, fitterfios honom ftrax under bro- 
ftet vid början af buken, och hos henne i 
ftjerten, lå at hon bör kröka fig för at rikta fin 
ftjert til hans bröft. Detta Iker juft icke i 
luften; men hannen fåtter fig då på något blad 
eller annat tjenligtftälle, hvarefter man ofta 
lér dem hopfogade flyga tilfammans. 
Man finner ock åtlkilliga andra flags In- 
feder hvilkas hannar faftcaga honorna i Ijelf- 
va flygten, lom Ephemerer, dem Svvam- 
MERDAM ej trodt para fig; men jag har lett 
dem fullborda fina giftermål til alla delar. Sc- 
A 4 dan 
