ges uralkodó még mindég Arpuika, ki, noha 113 éves már, s csaknem 
egészen világtalan, mégis hatalmas szónok a tanácsülésben, s mint Meyk 
biztosított, mindég az elenzék vezére. 
Az utóbbi hajlandó a szerződés megtartására, s igy a kivándorlásra 
is; vagyis inkább az új birtok megszállására. 
De Arpuika határozottan itt akar élni és halni; erre mindennap 
esküszik s örök boszut forral a yankeek ellen. 
Meyk, mint számtalan civilizált „mon frére“’-je, tökéletes papucs¬ 
kormány alatt van. Egy nővére van ugyanis, ki messze elhirhedt szépsé¬ 
ge és élczessége miatt, s ki ritka ékesszóllással s örökös pörölés közt 
ellenzi az elvándorlást. Nekem is volt hozzá párszor szerencsém s mond¬ 
hatom sok, igen sok tekintetben nevezetes nő. 
Arpuika hü barátnéja lévén, vas gyeplővel vezényli a gyenge s té¬ 
továzó indiánkirályt, s valóban én is meg vagyok győződve, a közvéle¬ 
ményt ismerve a nemzetségben, hogy, ha ezen nő nincs, már rég tova tá¬ 
vozott volna az egész nemzetség. 
A nagy tűz körül, azaz a tanácsülésben igaz, hogy nincs szava 
Szmah-tihán ak (ez a neve), de ezer és ezer módja van, befolyást 
gyakorolni a szóval bírók felett; s mint sok más nő a világon, úgy ő is 
mindent áldoz kedvencz czélja elérhetése végett. 
Négy úgynevezett városaik : Kaluzahatse, Hulat to Meyk la¬ 
kása; B aulevet se, Arpuika lakása; aztán Okihóba és Smahtiha, de 
csaknem az egész nemzet apró (10—15 gunyhóból álló) tanyákban lakik 
a Cédrus mocsár tavai körül, a halászat s vadászat végett; s majdnem 
kivétel nélkül oly elrejtett s hozzá férhetetlen helyeken, hogy néha 
10 —15. lépésnyire van az ember a tanyához s nem látja. Ez az oka, 
hogy a katonaság sohasem képes Őket egészen meghódítani, mert el vágy¬ 
nak széledve. Aztán egy jó módjuk van, a nemzetet öszveliíni, mikor 
t. i. Fort Riley, vagy Fort Kearnyben valami mozgalom indul ellenök, 
rögtön tüzek gyulnak az elszigetelt s messze látható hegyek tetején 5 — 6 
mértföldnyi távolságra egymástól, az egész területükön. Ha azonban egy 
csapat dragonyos ezen tüzek egyikéhez vágtat történetesen, sohasem ta¬ 
lál egyetlen egy indiánt sem ; eltűnnek mintegy varázsütésre, egyéb nyo¬ 
mot sem hagyva magok után mint nehány füstölgő cédrus tuskót. 
A kickapook életmódja egyátalán egyszerű. Valamennyien mivei¬ 
nek ugyan egy kevés kukoriczát, édes burgonyát, de általán vadászat¬ 
ból élnek. Sertvéseik azonban iszonyú mennyiségben vágynak. Vala¬ 
mennyien jó nyillövészek, de ritka köztük ki legalább egy jó vontcsővel 
ne bírna, mit különös ügyességgel kezelnek, oly annyira, hogy egyszer 
