-<§ 67 <$>- 
megvoltunk győződve, hogy egészen fris nyomok. Utóbbi kémjárataink 
azonban meggyőztek, hogy az indiánnak tökéletes igaza volt. 
Más alkalommal a mint egyszer a prairien lovagoltam, számos 
nyomok tűntek szemeimbe egy homok halmon, s látszólag valamennyi 
medvenyom volt, az ujjak- és sarkakkal tökéletesen benyomva; nagyon 
csudálatos dolog, medve nyomokat látni ott, s a velem levő Kickaput 
figyelmeztetém reá, de ez mosolyogva a számos egyes viráglevelekre mu¬ 
tatott, melyek a nyomok felett lóggadoztak , megjegyezvén: hogy ha a 
szél fú, ezen levelek rezgése eltávolítja a finom homokot a durva kavicsos 
földről, s a képzelt medvenyomok ekkép támadnak. Ezen magyarázat 
tökéletesen meggyőzött tévedésemről, annyira egyszerű, valószínű, s ér¬ 
telmes volt, de meg vagyok győződve, hogy a probléma feloldása bár¬ 
mely oxfordi vagy jénai philosophusnak is sok fejtörésébe került volna. 
Egy pár ily delaware indián ha beosztatnék a szabad statusok 
seregei közé a nyugoti vidékeken, kétség kiviil sokat használna, tökéle¬ 
tesen ismervén a prairie-törzsek nyelvét, jellemét, szokásait, s a terüle¬ 
teket, s képes lévén az ember lábnyomait nyomozni, stb. mire a fehér 
katonákat megtanítani természetesen nem lehet. Többször történt már 
velem, hogy a prairien eltévedt barmot fél tuczat szekerész, kiket fölke¬ 
resésére küldtem egész napi keresés után sem volt képes feltalálni. Ilyen¬ 
kor aztán egy indiánt küldtem ki, ez rendesen körül járta a tanyát, míg¬ 
nem a nyomra akadt, s mindég csak ezt követvén, meghozta a veszett¬ 
nek hitt barmokat. így lehet képzelni, hogy szolgálatuk, ilynemű kóbor¬ 
lás alkalmával mint az enyim jelenleg, gyémánttal sem fizethető meg. 
J u 1 i u s 12. Mai utazásunk szinte nyűgöt felé vitt a Sweet patak 
mentében, mig nem pár mértföldre jelenlegi állomásunkhoz a patakkal 
együtt éjszakra fordultunk. A vidék, melyen átvonultunk, már nem volt 
annyira homokos mint tegnap, s tehát nem is oly fárasztó, noha általános 
jellemében nem változott. Reggel egy hosszú kékes liegyláncz tűnt fel 
szemeink előtt a láthatáron, mintegy 50 mértföld távolságra éjszak-nyu- 
goti irányban; úgy tetszik, igen magas csúcsokkal van megrakva, s 
azért valószínűleg az úgynevezett „Llano Estacado“ hegyeihez tar¬ 
tozik. 
Tanyát ütve úgy találtuk, hogy mintegy 10 nap előtt ugyanott 
egy nagy csapat indián tanyázott, számos ló és öszvérrel, melyeknek nyo¬ 
mai köröskörül láthatók voltak, s a magas fű minden irányban le volt 
éve és taposva. 
Sátoraik épen ott voltak vetve, hol mi ütöttünk tanyát, és sátor¬ 
lyukaik számából azt következtette tolmácsom, hogy Kiovay indusoknak 
5 * 
