~<§ 68 $>- 
kellett lenniök. Kérdezve a tolmácsot, hogyan Ítélhet ily körülmény 
után oly biztossággal, azon magyarázatot kaptam, hogy a Kiovayk ki¬ 
vétel nélkül csak 2 1 / 2 láb átmérőjű tűzhelyet ásnak, mig a többi prai- 
rie-indiánok sokkal szélesebbet használnak, s hogy a Kiovay indiánok 
mindég 5 póznára terítik sátraikat. 
A patakon, a hol tanyáztunk, s nem messze tőlünk egy hód tár¬ 
saság is tanyázik. Nem mondok sokat, ha azt állítom, hogy nincsen 
állat a földtekén, melyről többel írtak volna az utazók és természet 
vizsgálók, mint épen a hódról. Sőt sokan már az ember fajjal egy rang¬ 
ba sorozták Őket, értelmi és elménczségi szempontban. Többek közt azt 
is írták rólok, hogy nagy, s több emeletekre osztott házakat építenek a 
vízben, szobák- és kamarákra felosztva; hogy e szobákat kisározzák oly 
simára, mint valami elsőrendű pallér, s hegy 5—6 hüvelyk átmérőjű ka¬ 
rókat vernek a fenékbe oly erősen, mintha molnár bikával verettek volna 
le; s számtalan más csudálkozásra való tényeket, melyek azonban 
(szerintem) nehezen bizonyíthatók be hitelt érdemlő tanuk által. Félre 
téve mindazáltal ezen kérdéses állításokat, elég csudálkozásra méltót 
találunk kétségkívül a hód természetében, a mi tény. Például megvizs¬ 
gálván a gátot, melyet itten közelünkben építtettek a patakon át, ki¬ 
mondhatatlan csudálkozás és élv lepett meg, látva a bámulatra méltó 
tapintatot, kitartó türelmet és példátlan szorgalmat, melyet munkájuk ki¬ 
vitelében, s helyhezésében tanúsítanak. A gát választásában s építésében 
tagadni lehetetlen, hogy valami az állatoknál felsőbb ösztön vezette őket, 
mert oly pontos hydrostatikai szabály szerint volt helyhezve a gát, oly 
ügyes számítással az árfolyam erejére, hogy bármily hírhedt svájci 
malom építészt megszégyenített volna. Egy oly helyet választottak Ők 
ki, hol a két magas part közt összeszorúl, s elegendő magas 5—6 láb- 
nyi magas gátot körébe fogadni. Aztán 22 hüvelyk átmérőjű nyárfákat 
szemeltek ki, melyek szemközt egymással a két part közt rézsutt a viz 
fölé nyúlnak. Ezeket Ők fogaikkal tőben levágták ; (a mint igen világosan 
és kétségkívül mutatta a törzs), s leusztatván a vizbedőlt fákat a kisze¬ 
melt helyig, vastag végét az illető parthoz erősítők, lombos végét a túl¬ 
part irányában lefelé, közepén pedig a másik fával kapcsolák össze. 
Ez képezte azután az alapot, melyre a rézső és a föld gát építte¬ 
tett, épen úgy mint a magyarországi molnárok által szokott a malomgát 
építtetni, egy sor rézső, t. i. azután egy sor föld, s igy tovább a rézső 
vékony vége mulhatlanul lefelé fordítva, azaz viz mentében. Mikor ele¬ 
gendő magasságra építtetett a gát, mintegy két lábnyira megtömetett, 
s illetőleg megtetéztetett kemény földdel és gyeppel, a közepét kivéve, 
