-<§ 34 @>- 
Egész köteteket Írhatnék még e tárgyról önöknek, de hiszem annyi 
is elég az itteni cselédviszonyok megmagyarázásául. 
Mi magamat illeti, eleget irtani utóbbi két levelemben. Miután llj- 
Orleansban mindent rendbe hoztam úgy, hogy ha megérkezünk , rögtön 
utazhatunk 5 ismét vissza utaztam Biloxiba, lionnét kedden ide jöttem 
Chandelier szigetre vizi madarakat lőni. 
Chandeliere sziget egyik a legkisebbek közül a Mexicoi tenger öböl¬ 
ben, Biloxihoz délnyugotra 92 mértföldnyire : hossza 18 , szélessége 2 — 4 
mértföld. Mivel igen jó kikötője van, hol a legnehezebb hadi hajók is 
biztosan horgonyozhatnak, a kormány fentartotta saját számára, s noha 
már sokan szerették volna megvenni, nem adta el. 
E szerint a szigeten senki sem lakik, a világitó torony őrén kívül. 
A világitó torony egy porphyr kúpon van a sziget egyik kiálló csúcsán 
építve, 120 láb magas. Mellette van az őr lakása és kertje, ki egy igen 
derék amerikai puritán , még derekabb neje , s valamennyinél derekabb 
két leánya. Noha meghívtak, hogy náluk lakjam, nem fogadhattam el, 
mert reggeli 3 —8 óra közt vadászok, s e szerint a naszádomban hálok. 
Azonban 8 óra után mikor a napsugarak olvasztani kezdenek, s a 
madarak szintén bevonulnak rejtelmeikbe, természetes, hogy mindég fel¬ 
keresem a világító tornyot; s a napot lakói és lakónői társaságában töl¬ 
töm. Sőt, mi több, nem elégedvén estvénként bámulhatni a nap nyugtát; 
egyszer már elhagytam magam csábittatni a szép Syrenektől, hogy velük 
egy napköltét is bámuljam a torony erkélyéről. 
Ez valóban nagyszerű is, mit festő ecsetelni, vagy iró elbeszélni 
nem képes! 
Itt látja csak az ember a természet nagyszerűségét; s csak azt 
szeretném, ha egy azon emberek közül, kik azzal kérkednek, hogy „Isten- 
tagadók^ velem feljönne ama toronyba, s a nap költét, azon égbe emel¬ 
kedő test nagyszerűségét nézné meg s hallaná, mint dicsérik a szárnya¬ 
sok milliói; mint búgnak a kolibrik a pálmakclyhckben, mint csevegnek 
a papagályok, mint kárognak a pelikánok , flamingók , és ibisek miriád- 
jai! imitt, amott egy czápa hajhássza élelmét, amott a partokon a kagy¬ 
lók és csigák milliói nyüzsögnek ... E mellett a kókusfák, a hickory, 
legyező és más pálmák, égbe nyúló koronáikkal, a jázmin, banán és sassza- 
parilla ligetek ezer és ezer tarka lakóikkal! S azután , ha jő egy ferge- 
teg s mint Petöfy mondja „villám iisztökével barázdákat szánt a felzaj¬ 
lott habokba^ mindez, mondja meg nekem az atheista, magától termett és 
senkisem igazgatja ? 
