A Mekihagtió folyó jobb partján 
az indián területen Dec. 1-jén 1852. 
Kedves öcsém! 
A mint utolsó, ezelőtt mintegy 3 héttel hozzátok irt levelemben 
már megírtam, hogy nyugotra fogok kirándulni, ezt csakugyan megtettem 
s másnap gőzösön el is utaztam fel a Misszuri folyón egész Lexingtonig, 
onnét pedig lóháton Kartliagénáig, melly utolsó, fehér emberek által la¬ 
kott hely a szabad államok nyugoti területén. Ha kezedbe veszesz jó föld¬ 
képet, figyelemmel kísérheted vándorlásomat. 
Karthagéna még csak 4 éves város, közel 300 lakóval, kik igen 
élénk cserekereskedést űznek a körülöklakó indián törzsekkel; pálinká¬ 
ért , fegyverekért, és más csecsebecsékért bivaly, tigris, medve, puma, 
farkas, hód- és kakunbőröket vásárolnak, miket aztán vizen Sz. Louisba 
szállítván 200—300-tólit nyernek rajta! 
Mi csak 2 napig voltunk ezen új városban, mig t. i. az útra szük¬ 
séges öszvéreket és lovakat öszve szereztük; én is vettem egy csinos 6 
éves szürke ponyt, s egy öszvért (nyergestől) 84 dollárért. A pony igen 
derék egy állatka, fa levél és gyeppel él; vizet akkor iszik csak, mikor 
egy patakon történetesen keresztül lovagiok. 
El is feledéin azonban mondani, hová, s miért megyek ? Egy új tár¬ 
saság alakult, melly Sz. Louisból Kaliforniáig az indián területen át szán¬ 
dékozik vasutat építeni, s jelenleg mérnökökkel tervet készíttet, külön¬ 
féle irányban, hogy hol vezethetendi vonalát, legtöbb biztosság-, s elöny- 
nyel, s mi fő dolog , legolcsóbban ! Én i s e g y ily mérnök expe- 
ditióval jöttem ki mint térrajz-o ló. Fizetésem egyegy napra 
2 dollár, azon felül az útiköltség. A fő mérnök előlegezett 100 dollárt 
min (magam pénze pótlásával) pakróczokat, egy jó puskát, a lovat és 
öszvért vásároltam. 
Összesen 64-en vagyunk, mindnyájan fiatal emberek, a világ csak¬ 
nem minden nemzeteiből valók, 85 lovunk, és 124 öszvérünk van, tehát 
elgondolhatod, hogy meglehetős vígan élünk. 
Karthagenától 150 mértföldnyire lovagoltunk nyugotnak 4 nap 
