—=§)' 76 ta¬ 
nyánkhoz egy uj gazdag növényzetű völgybe érkeztünk, melyet gyönyö¬ 
rű folyócska kétfelé oszt, sebesen rohanva kavicsos ágyán alá. A fo¬ 
lyócska, melyet Hungárián Creeknek (Magyar patak) neveztem, (mely 
azonban visszaérkeztem óta a főmérnök által udvariasságból Xántus pa¬ 
takra változtattatok, s ezen nevet fogja viselni), 1 láb mély és 30 láb 
széles volt ott, hol vele találkoztunk, s völgye mintegy 2 m. f. széles, 
gyönyörű nyár és fűzfa ligetekkel, melyek önkénytelen is egy roppant an¬ 
gol kertbe képzeltetek az utast. Ugyanitt egy, mintegy 4 mfdnyi terje¬ 
delmű sós tavat találtunk fel, melyet Hammond barátom tiszteletére 
„Hammond tavának“ kereszteltem, kétségkivül ő lévén az első fehér em¬ 
ber, ki e tavat megpillantotta. 
Nem kevés örömünkre szolgált mindjárt megérkeztünkkor azt ta¬ 
pasztalni, hogy a folyó vize tökéletesen jóízű, s különösen szerencsések 
vagyunk, hogy az idő is kivétel nélkül kedvező. Az utolsó két napi eső 
kellemesen meghűsité a levegőt, s a mellett vízzel látott el bennünket 
oly helyeken, hol azt találhatni fel ezen évszakban nincs remény. 
Dél körül, midőn a föld s a hozzá legközelebb eső légrétegek a 
nap függőleges sugarai által égetnek, közönségesen remegő légmozgást 
tapasztaltunk a Llano Estacadón, mely néha csalékony és képzeleti lát¬ 
ványokat idéz elő a látkörön. Ezen tünemény, melynek árát Afrikában 
oly sokszor megadták a franczia seregek, mely Magyarország bánáti és 
temesi részeiben is néha tapasztaltatik, úgy hiszem sehol sem nagysze¬ 
rűbb a világon, mint épen itten a Llano Estacadón. A szerfelett 
rendkívüli visszahatása a légnek messze tárgyakat oly fantasztikus, vad, 
és eltorzított alakban hoz a szem elé ezen síkságon, s néha oly óriási 
arányban nagyítva, hogy valóban bámulásra méltó. Például egy kánya, 
vagy holló ollyannak látszik, hogy az ember egy Öles tót gránátost medve 
fövegével vél látni. Nem egyszer tévedtünk, midőn antilopot vagy nyu- 
lat látván, lónak, vagy bivalynak véltük. Mikor az ember ezen szomjas 
rónán halad, déltájban nem egyszer derül fel kedélye gyönyörű tavak és 
folyók látásán, melyek eleven zöld ligetek- és pázsittal környezvék. Szive 
dobogni kezd a* remélt élv miatt, nehány óranegyed múlva kényekedve 
szerint fogván szörpölhetni a hűsítő elemet, sarkantyúját fáradt lova 
oldalába nyomja, nógatja, nógatja, s csudálkozik , hogy még nem jutott 
közelébb az édenhez. Végre lehangolva észre veszi, hogy az ígéret földe 
csak a délibáb országában volt. Utóbb úgy tetszik, mintha mégis csak 
közelebb ért volna már az oázhoz ; újra valót képzel, s előre rohan uj 
lélekkel, de ismét tapasztalni kénytelen, hogy a látvány messzebb vonul, 
s elérhetetlen. így halad mértföldek után mértfőldeket, sohasem jutván 
