-<ö 86 g>~ 
Messziről szemlélve a vidéket, azt hittem, hogy találni fogok ezen 
sziklafalak alatt annyi helyet, hol karavánomat tova vezethetem. Azon¬ 
ban a hely színén tett közelebb vizsgálat meggyőzött ezen terv kivihet- 
lenségéről, annyira szaggatott mindenütt a lejtő s oly meredek , hogy a 
tervet, szekereinkkel feljebb utazni ezen ágon, kénytelen voltam abban 
hagyni. Aztán oly hely után kutatánk, hol legalább a faltetőre vezet• 
nők fel szekereinket, reményivé , hogy a tetőn, egyközüleg a folyóval 
tovább haladhatunk. Ezen szándokunk is hajótörést szenvedett, mert sok 
órai keresés után mértföldeket haladó távolságra sehol sem voltunk ké¬ 
pesek csak annyi hézagot, vagy vízmosást, vagy repedést találni, melyen 
(ha egyebet nem) öszvéreinket felvezethettük volna, oly meredek volt a 
szikla fal mindenütt. 
Geológiai alakzata ezen bástyáknak, égett veres agyag, vörös ho¬ 
mokkő alapon, imitt amott szürke gránittal czirkázva, s mintegy 20 láb 
vastagságra gipszszel tetézve ; a rétegek viz irányban vonulnak, s minden 
újjal hátrább vonulnak, úgy hogy egy mesterséges terracealakban tűn¬ 
nek fel. 
Estvefelé recognoscirozván a vidéket, mintegy 8 mértföldre ta¬ 
nyánkhoz egy mély hegyvágányban egy csapat Kiovay indiánra bukkan¬ 
tunk ; eleinte nagy zavarba jöttek, s szanaszét futkostak , utóbb azon¬ 
ban egyik delaware indiánunk egyet szóra kerítvén, megmagyarázta ne¬ 
kik barátságos szándékunkat, s azután nem sokára öízvejöttek ismét 
valamennyien s velünk fecsegtek. Főnökük beszéd közben emlité, hogy 
jelenleg egy híres, 10 év előtt csatában elesett hadvezérük sírját jöttek 
látogatni, mit rendesen minden év ezen szakában tenni szokott az egész 
nemzetség. Delaware tolmácsunk érzékeny szavakkal beszéllé el a letűnt 
hős nagy tetteit , s oly festői regényes sziliben állitá elé a holt életét, 
hogy kérve kértem a főnököt, mutassa meg a sirt. Szívesen beleegyezett 
kívánságomba, egész törzsével lóra kapott, s vezetőül ajánlkozott. Alig 
3 mértföldnyire délkeleti irányban, egy mély völgybe érkeztünk, mely¬ 
nek oldalán lefel csak úgy haladhattunk, hogy nyergeinkből leszállva 
lovainkat magunk után vezettük, jobban mondva ugrattuk, a göröngyös 
gránit oldalon. A völgy mélyébe érkezve, a vad regényes táj, mely kö¬ 
rültünk kifejlett, valóban meglepett. Sűrű eczetfa és hackberry ligetek¬ 
kel volt borítva az egész völgy imitt amott magas cédrus és fenyőfákkal 
tűzdelve. Végre a nyakig érő gazon J / 2 óráig tova törvén, egy setét 
süni helyen vezetőnk megállapodott, toll karimáját fejéről leemelte, s 
némán mutatott Xonkó Mely sírjára, mely nehány rőfnyire volt 
tőlünk. 
