-=§ 88 §>- 
Tíz napra való élelmet 4 öszvérre pakolván, ma reggel előre nyo¬ 
multam, s utamat szaggatott területen át jó kedvvel folytattam; egy víz¬ 
mosásban igen ritka szépségű gipsz barlangot fedeztünk fel, melyet, úgy 
látszik, a víz mosott ki; de szép volt az bizonyos, nyílása hasonlított 
valamely remeg faragványu diadal kapuhoz, mig benseje oldalai oly si¬ 
mák voltak, mint csiszárolt márvány, három külön réteget tüntetve fel; 
a legfelső zöld, a középső narancs szinti, s az alsó fehér; s ezen színek 
oly arányos renddel voltak alkotva, hogy a legremekebb vegyűletii szi¬ 
várványt is felül múló különös szép éldeletet adtak bámuló szemeinknek. 
Ezen pontra érkezve, kíséretünk igen elfáradt a nehéz utazás miatt, foly¬ 
vást hegyen völgyen törvén keresztül, s kimondhatatlanul szomjuzott. 
Szerencsénkre azonban a barlang közvetlen közelében egy pompás jég 
hideg forrásra is találtunk, mely morogva tört ki a gránit oldalból, noha 
íze igen gipszes volt, mégis csaknem pukkadásig elláttuk magunkat be¬ 
lőle, a nélkül hogy valakinek ártalmára esett volna. 
Csaknem absolut lehetetlenséggel lévén összekötve a bérez tetőn 
való utazás, s mind embereink mind az öszvérek már is nyel vöket öltvén 
ki a fáradság miatt, a barlangnál való kis pihenés után leereszkedtünk 
a folyó partjára, de szerencsétlenségünkre a vizet ott is ihatatlannak 
találtuk, oly keserű volt mint epe; s még inkább szomjaztunk vala¬ 
mennyien. Hozzá járult még a borzasztó hőség, (d. u. 2 órakor a thermo- 
meter 114° állott az árnyékban), semmi jelensége a szélnek, mindenütt, a 
merre csak láttunk, mész és gipsz, mely a napsugarak visszaverődése 
miatt valamennyikünknek szem- és fejfájást okozott; mind ezen kedvet¬ 
len körülmények daczára azomban egész napnyugtáig folytattuk utunkat, 
mikor végre egy zavaros vízzel ellátott mély gödör partjain letelepedtünk 
éji nyugalomra. Mohón neki estünk ezen esőviznek, de noha poshadt s 
meleg, még is jobb volt mint a folyó viz. Kimondhatlan sokat szenvedvén 
egész nap a hőség és szomjúság miatt, csaknem egész éjjel ittuk a po^ 
csolya vizet, mely azonban a hetyett hogy szomjunkat enyhítette volna, 
még inkább nevelte. 
Egész napi utazásunk hajmeresztő mélységű vízmosások és szikla¬ 
repedéseken vitt át, melyekben azonban sehol sem találtunk vizet, ki 
vévén az említett barlang forrását. Fának színe világát sem láttuk sehol, 
kivéve a törpe apró vörös cédrust (Juniperus virginianus) és nehány thuia 
bokrot, melyek tömve voltak óriási csörgőkígyókkal, nagyon vigyázni 
kellett, ha imitt amott nyugodni leültünk, nehogy csörgőkígyó uraimékat 
háborgassuk. 
