A föld általán homokos a tetőkön, míg a mélyedések kék s veres 
agyaggal boritvák. A kőszálak mindenütt kivétel nélkül gipszszel tetéz- 
vék és kevervék. A magas, délfelé látszott sziklabástyák mindég köze- 
lébb jöttek utunk folytában hozzánk, ugy hogy jelenleg'már csak mint¬ 
egy 200 rőf távolságra vágynak a folyóhoz. 
Juliu s 30-án. Napkeltekor már nyeregben voltunk s legkevesebb 
habozás nélkül lenyargalva a folyóba, kellő közepén utaztunk felfelé, 
reményivé, hogy valami patakra találandunk, mely jobb vizet nyujtand. 
Ily utazás mellett, képzelni lehet, hogy csak lassan és czifrábbnál czi- 
frább kanyargásokkal haladtunk, kénytelen lévén a folyó utazási sze¬ 
szélyéhez alkalmazni magunkat. A parton felemelkedő sziklabástyák 
500—1000 lábnyi függőleges magasságra nyúltak fel, s nélhol oly köz¬ 
vetlen a folyó parton, hogy lehetetlen leendett bár egyetlen embernek a 
fal és folyó közt elhaladni. Arról tehát szó sem lehetett, hogy akár¬ 
melyik part hosszán folytathassuk utunkat; egész napi utunkon át szá¬ 
mos apró patakokat fedeztünk fel, melyek a folyóba ömlének, világos, 
hogy egyetlen egyet sem mulasztottunk el megkóstolni, de boszuságunkra 
valamennyiben oly savanyu és csömört gerjesztő vizet találtunk, hogy 
csaknem egész utazás alatt hánytunk. Délkörül egy ily kitiinőleg sava¬ 
nyú víz torkolatánál megnyugodtunk, 15 mértföldet haladván a folyó 
ágyában viz ellen. 
Ekkor azonban már sokan közülünk kimondhatatlanul szenvedtek 
a csömörletes viz oly gyakori és ellenállhatlan használata miatt, oly 
annyira, hogy nehányan égő fájdalmakat éreztek gyomraikban, étvá¬ 
gyukat egészen elvesztették, s folyvást lázas ingerültséggel szomjaztak. 
Megkísértettük tea és kávé segedelmével a viz izét elvenni, vagy meg¬ 
változtatni ; de minden kísérlet Injába volt; akárhogy, és akármivel ve¬ 
gyítettük össze az elátkozott elemet, természetes izét sohasem vehet¬ 
tük el. 
D. u. 4 órakor ismét felkerekedtünk, s utunkat bárány türelemmel 
folytattuk a folyóban, némán ugyan, de tudom , hogy mindegyikünk a 
sorstól csak egyet kért „j ó vizet". Nekem s'em volt egyébb vágyam, 
mint hogy mielőtt kiérjünk a gipsz formatióbol, vagy elérjük azon pontot, 
hol a folyó apró ágakra oszlik, s tehát közel van forrásaihoz. Mert hol 
jelenleg utaztunk, a folyó még mindég meglehetős nagy volt, ritkán lévén 
keskenyebb 150 rőfnél. 
4 m. f. távolságra nyughelyünktől egy nagy patak mellett halad¬ 
tunk el, mely éjszakról ömlött folyónkba, de melynek tartalma még iz- 
lelhetetlenebb volt. Ezen patak felett azonban kimondhatatlan örö- 
