műnkre tapasztaltuk, hogy folyónk csaknem fele nagyságú ; néhány mér¬ 
földet tova haladva, számos más patakok mellett haladtunk el, s folyónk 
folyvást kisebbedett. Valamennyi patak vize azonban tökéletesen liason- 
litott az előbbiekéhez, úgy geológiai formátiójok is, melyek teledes tele 
voltak keresztül kasul ágozó gipszerekkel mindenütt. 
Napnyugtakor végre egy ponthoz értünk, hol a folyó két, csaknem 
egyforma nagyságú ágra oszlott. Mi habozás nélkül a bal ágat követtük, 
mely, úgy tetszett, kissé nagyobb a másiknál, s nemsokára tapasztaltuk, 
hogy a sziklabástyák lassanként elmaradoznak s távolabb vonulnak a 
partoktól, egy kis rónát képezve a folyó és bástyák közt, mely oly nagy 
ellentétet képezett az óriási sziklafalak vadregényes rémségével. Ezen 
róna part mindenütt gazdag füvei volt boritva, s imitt amott buja levelű 
málna, kőrös és hickory fák látszottak, mely kedves látvány, noha szom- 
junk soha sem volt nagyobb, szemeinket felvidította, s egész valónkat 
kéjjel töltötte el. Egész az unalomig fáradtunk vala el, a czikás bér¬ 
ezek, kopár sziklák, és mély, meztelen, feneketlen vízmosások meg nem 
szűnni látszó örökös egyformaságán. Miután 28 mértföldet haladtunk, a 
fő folyó partján tanyát ütöttünk, ott hol a folyó csak 80 rőf szélességű, 
s nagy morajjal rohan át homokos ágyán E. k. felé. 
Noha kimondhatatlanul szenvedtünk az undort okozó folyóvíz be¬ 
folyása alatt, mégis a szomorú kénytelenség miatt folyvást élnünk kelle 
vele. Többen hatalmas görcsökben szenvedtek , s folyvást hánytak , de 
dicséretükre meg kell jegyeznem, soha sem panaszkodtak , sőt ellenke¬ 
zőleg rózsa kedvvel tréfáltak és élezeskedtek azok rovására, kik leginkább 
betegek voltak. A társalgás fő és kizárólagos tárgyai a különféle hlisitő 
italok és fagylaltak voltak, melyeket a Státusokban minden kis városban 
oly bőségben s olcsón találhatni; mindenki kikalkulálta, mennyi pénzt 
szerezhetne, ha történetesen jelenleg egy Bazzel jeges lemonádéval itt 
teremne. Változatosság kedvéért mindenki azt is megvallotta, mennyit 
adna egy pohár jeges vízért, vagy egy csésze fagylaltért, ha körünkben 
jelenleg kapható volna. Öszvér vezetőnk például a gipsz hegyek soka¬ 
ságára esküdött, hogy egy sajtár jó jeges vízért egész ingó- s ingatlan 
vagyonát, 1200 dollárt szívesen oda adná. De persze ezen ajánlatok ott 
és akkor történtek, hol és mikor kísérlet szerencsére nem volt; senki sem 
tarthatott attól, hogy valaki oíferálni fogja a fagylaltot s lemonádét a 
kemény dollárokért. 
Végre pakróczainkra keveredve, s nyergünket szokás szerint ván¬ 
kosul fektetve szomjainkat Morpheus karjai közt törekedtünk elnémítani, 
de a mi engem illet, meg kell vallanom, álmomban is kedvencz themám 
