—9 7 !^>~ 
Tanyánk egy sebes folyású patakocska mellett van, melynek vize 
tökéletesen ízlelhetlen, noha kristály tiszta s tele van hallal. Köröskörül 
pompás magas fű van mindenütt, a nyár- és hackberry fákban sincs 
szükség. Ma nehány magas és tökéletesen ép szederfát is láttunk , elő¬ 
ször ez utunkban. Azért is a patakot Szederpataknak (Mulberry Creeck) 
neveztem el. 
A u g. 7-kén. Reggel 2 órakor megindulván, több műdet oly terü¬ 
leten tettünk, mint tegnap; dél felé sebes folyású és számtalan zuliata- 
gokon átrohanó patakhoz értünk, mely ott, hol rajta átkeltünk, 30 láb 
széles s 3 láb mély; vize tiszta, de ihatatlan. Átkelvén a patokon, vele 
egyenközüleg mintegy 12 műdet haladtunk. Itt is mindenütt a gipsz-ké- 
pezmény uralkodik, mely a patakok vizét izlelhetlenné teszi, azért lel¬ 
künk mélyébül óhajtjuk, hogy valahára e gipszországbul kiszabaduljunk. 
Egyik delaware-iink ma igen nagy vad macskát lőtt (Lyncus rufus, 
Cuv.), melyet szokásom szerint kitömtem. Egyúttal megürült élelmi sze¬ 
kereinkre raktam természettudományi gyűjteményünket. Osszeseü már 
több mint 300 kígyót, 200 gyíkot, 700 halat, teknősbékát, stb. 40 rizraa 
növényt s majdnem 15 mázsa ásványt, számos madarat, emlőst és rovart, 
sok palaczk vizet (vegytani analysisre), stb. gyűjtöttünk vala a „Smith- 
sonian Institution“ számára*). 
A u g. 8-án. Éjfél után kis csapatunk ismét mozgásban volt s a két 
folyóágat egymástul elválasztó hegyvonalhoz közel magas plateaun ha¬ 
ladtunk odébb, sem fát sem vizet sehol nem találva utunkban. Ma 4 
szarvast s 2 antilopét lőttünk s agaraim is 2 szarvast csíptek el. Melles¬ 
leg megjegyzem, hogy agaraink nem egyszer elfogtak futásban szarvast, 
prairie-nyulat, farkast és rókát, de antilopét sohasem sikerült utolérniük, 
s azért azt tartom, hogy az egyenes szarvú, vagyis a prairie-antilope 
(antilocapra americana) hasonlithatlanul gyorsabb futásu állat, mint pl. 
az amerikai közönséges szarvas (cervus virginianus), noha rendesen ezt 
tartják a kontinens leggyorsabb állatának. 
*) Az egész gyűjteményt megérkeztem után rendeltetése helyére kül¬ 
döttem, s válaszul ezt vevém : „Smithsonian Institution, Washington 
oct. 9. 1856. Sir! A 26 láda természettudományi tárgy, melyeket ön 
az elnök rendelete folytán az Arkanzás folyót kikutató expeditio al¬ 
kalmával mint annak feje oly dicséretes buzgalommal gyűjtögetni 
szíveskedett, megérkezett. A szakosztályok már rajta vannak s nem¬ 
sokára a gyűjtemény tökéletes névsora és leírása fog közrebocsáttatni, 
melyet önnel annak idején közleni kedves kötelességemnek tartom. 
Addig is fogadja őszinte köszönetünket, Alázatos szolgája. B. Girard. 
7 
