-<§> 106 §>- 
sal vonzódunk hozzá, s fáj, mikor el kell hagynunk, épen úgy, mint mikor 
egy régi jó baráttól bizonytalan időre búcsút kell vennünk, azon való¬ 
színűséggel, hogy soha sem látjuk többé. 
Kétséget sem szenved, hogy ez kedves tartózkodási helyük volt 
a witchitáknak, s azért meg nem foghatom, miért hagyták el, ha csak nem 
félelem miatt a comanchéktől. Delawarénk állítása szerint csak két éve 
még, hogy oda hagyták falujokat, mely körülmény valószínűségét igazolni 
látszanak a kunyhópóznák , és kukorieza száritó helyek, melyek sok 
helyütt egész épségben láthatók. 
A föld termékenysége valóban mindent felülmúl, mit eddig láttunk 
utunkban, s a volt tengeri és dohány földeken oly magas s oly gazdag 
volt a növényzet, hogy lehetetlen volt csak nehány lépésnyire is lóhá¬ 
ton benne előhaladni; mi több, kutyáink sem voltak képesek rajta be¬ 
törni ; néhol valóban közel 20 láb magas gaz volt, s a repkények minden 
nemeivel úgy össze-vissza fonva, hogy ha néhány virág birtokába jutni 
akartunk, kétségbe esetten kelle baltákkal utat vágni, hogy hozzá jut¬ 
hassunk. Fellehet tehát tenni, mily termést ád ily föld csak kevés gond 
mellett is; erdő pedig bőségben van, honnét a mezőgazda minden tűzi és 
építészeti kellékekkel magát elláthatná. Úgyszólván az összes éjszakame¬ 
rikai keményfa nemek találhatók itten , s kiválólag jó minőségben , sőt a 
zsindelyre oly páratlan és megbecsülhetlen spanyol tölgy (Quercus elon- 
gata) is egészen közönséges. A réteken az úgynevezett „égő szerelem a 
számtalan és gyönyörű fajait láttuk teljes virágzásban (Passiflora incar- 
nata); s két példány egészen uj eddig ismeretlen „ne nyúlj hozzám“-ot 
(noli me tangere) is csatoltunk fű gyűjteményeinkhez. 
Az elhagyott faluval épen szemközt, a patak éjszaki oldalán, nagy 
és nehéz növésű erdőség terül el, mely a Cache patak éjszaki és E. K. 
ágáig kiterjed, mely ágak jelen tanyánkhoz mintegy 5 műd. távolságra 
egyesülnek az alattunk kanyargó ággal. A patak déli partjain pedig egy 
végtelennek látszó rétség terül el, mindenütt gazdag és buja fűvel bo¬ 
rítva, melyen csak Isten a megmondhatója mennyi marhát lehetne tar¬ 
tani, s télre is a szénával ellátni. Tanyánkkal szemközt a patak egy 
magas és függőleges porfir-trappfal alatt zuhog el, teteje egészen borítva 
thuja, czedrus, és nyírfákkal (Betula Americana), melyek a föld tökéletes 
hiánya miatt, kétségkívül a porladozó kövek rothadásba indult anyagá¬ 
ból veszik éltető tápjokat. A sziklafal egészen oszlopalkatu, mélyedései 
párhuzamosak mindenütt, s a homlokzaton verticalis irányban futnak át 
a tetőtől egész az alapig, s e szerint épen úgy tűnik fel, mint valami göm¬ 
bölyű hegy verticalis szelvénye ; s Önkénytelen is keresi a szem a szel- 
