-<$ 107 §>- 
vény másik felét; azonban hiába, mert az innenső part egészen róna, s 
hegynek semmi nyoma! Atalán a hegyek mind gyengéd lejtővel bírnak, 
s sehol sem lehet függőleges blikkanókat látni, ezen egyet a patakparton 
kivéve. Ha fellovagol az ember az oldallejtőn ezen bukkanó tetejére, s 
a függőleges fal pereméhez ér, önkénytelen is visszaszökik s megdöbben f 
oly váratlanul lepetik meg a természet ezen szeszélyes játéka által. 
Ugyan ezen irányban világosan kilehetett venni több négyszög ereket, 
melyek keresztül kasul szelik minden irányban, s több példányokat ki¬ 
fejtvén, szigorú vizsgálat után ruganyosnak mutatkoztak, s üregekkel 
voltak ellátva, melyek közönségesen ásvánnyal voltak tömve, s kelle¬ 
metlen gyántás szagot terjesztettek el. Délután társaságunk visszaér¬ 
kezett a hegyek közé tett vizsga utjából, s bámulásomra azon hirt hozta, 
miként roppant kőszén telepre akadtak. Rögtön lóra ültem , s magam is 
a hely színére siettem, hol nagy volt bámulásom, mikor nemcsak meggyő¬ 
ződtem a hozott hir valóságáról, de tapasztaltam, hogy az egész átláthatlan 
hegyvonal borítva van kőszénnel. A felső réteg ugyan durva, és nem 
igen haszonvehető minőségű, de 15 láb mélységre kikutatván egy oldalt, 
hol a gazdag réteg jó sikerrel táplált, a legjobb minőségű anthracith kő¬ 
szénre bukkantunk. Több példányt gyüjtvén külömbféle mélységből, 
visszaérkeztemmel bekiildém a patent hivatalhoz, mely azokat az Arm- 
steadi egyetem vegytani láborátoriumában megvizsgáltatván, a legtisz¬ 
tább és legjobb minőségű kőszénnek találták. 
Elérkezvén valahára a Witchita hegyek keleti ágaihoz, holnap reg¬ 
gel átkelünk a patakon, s szekérrudunkat haza felé, azaz Elk patak felé 
forditandjuk toronyiránt, vagy jobban mondva (mivel a tornyok még ide 
nem érkeztek) iránytűnk legrövidebb vonalán. 
Nem mulaszthatom el még megjegyezni, mit oly mélyen érzek, hogy 
mennél tovább haladtunk ezen vidéken, s mennél inkább megismerked¬ 
tünk vele, annál nagyobb örömmel tartózkodunk benne, s nehezebb tőle 
megválnunk. Egész életemen át kimondhatlan vágy vonzván a mezőgaz¬ 
dászat kétségbevonhatlan képei felé , megvallom , kevés vidéket láttam 
életemben, mely oly hozzáhasonlíthatlan előnyökkel és ingerrel bírna 
sikeres gazdászatra, mint épen ez. Szükségtelen említeni is, hogy a vidék 
kevés évek alatt a polgárísodás területe leend. A gazdag erdők, a gyö¬ 
nyörű mezők, a gránit, gipsz és kőszén roppant mennyisége, s kiválólag 
a föld termékenysége rövid idő alatt a gazdálkodási erőt magához fogja 
vonzani, s ha az utász fejszéje egyszer megszakítja a néma csendet ezen 
erdők rengetegében, rögtön megfog kondnlni a bányász kalapácsa és csá¬ 
kánya is a hegyek közt; s a fürészmalmok és hámorok vetélykedve épi- 
