-<§ 116 & 
voltak, testök felső része egészen meztelen, setétveresre lévén festve, 
s különféle vékony körrajzokban festett kék és sárga cziczomákat mutat¬ 
ván. Karjok és szintén meztelen lábszáruk különféle fehér, sárga és kékre 
festett sallangokkal volt ékesítve, nyakukat borz fogakból összefűzött 
láncz körzé, fülsértő zörgést és csörgést okozva minden mozdulatukra. 
Fejők koronáján különféle rikító szinii csacska-toliak lengedeztek. Egyik 
kezükben egy füzönyre akasztott száraz kivájt tököt tartottak, mely 
tömve volt száraz kukorícza szemmel és kavicscsal, s mely iszonyú fül¬ 
sértő zenét okozott, másik kezükben egy zsinegre fűzve különféle apró 
kukoricza pogácsákat tartottak, melyeket ők ju-pelláj-nak neveznek. 
Térdeiken és bokáikon apró teknősbéka és csigaházak és antilope-kör- 
mök voltak körülaggatva s hátul mindegyiken czifra csigaházakkal meg¬ 
terhelt hosszú rókafark függött alá. Az egész jelmez, mondhatom, nagyon 
illett a zenéhez, melyet a tánczosok mozdulataik közben előhoztak. Azon¬ 
kívül a tánczosokkal szemben külön zenekar is volt felállítva; ez mind¬ 
össze 5 tagból állott, kik a falusiak közönséges öltözetében léptek föl, 
kettejük a földön térdepelve szerepelt; mindegyik előtt egy óriási szá¬ 
raz féltök volt, szelvényezett felével a földre borítva. Bal kezük hosszú 
sima pálezát tartott végével a tök tetejéhez illesztve, jobb kezükkel pedig 
ezen sima páleza fölött más rovátkos botot húztak ide oda, mintha vele 
valamit fűrészelnének, ekkép oly hangot támasztottak, mely a száraz 
köszörükŐ nyekegéséhez hasonlított; ez volt a zene. 
A tánczosok mozdulatai és ugrásai általában nem igen különböz¬ 
tek a többi indiánok tánczaitól. Még csak azt jegyzem meg, hogy a zene¬ 
kar az említett nyekegésen kiviil rendes taktusra még tutult és ordítozott, 
mit a tánczosok lelkiisméretesen viszonoztak, a refrainekbe pedig a kö¬ 
rültünk letelepedett nézőség, a falu egész lakossága is belevágott nagy 
lelkesedéssel. 
A tánczosok élén 3 vén indián állott, roppant nagyszerű öltözet¬ 
ben, kiknek hivatása az volt, hogy minden gunyhó előtt megállapodtak, 
beszédet mondtak s azután az éneket megkezdék, mely mindenütt ugyan¬ 
azon dudolás volt, t. i. 
Hi to e u, ha ha hi tu, eh u ho ha, ha ha ha ha, lio ho ho ho! 
Hi tuh eh ah ! tut-t-t-t-tut, tűt t-t-t-tut! 
így házról házra, vagyis inkább gunyhóról gunyhóra jártak , éne¬ 
kelve és tánczolva, s mindenütt a gunyhó lakói által különbféle kuko¬ 
rícza pogácsákkal és lepényekkel vendégeltettek meg, se vendégségben 
mi is busásan részesültünk. 
A mellékelt rajz világosabbá teszi leírásomat. 
