127 
kelhettünk át, mert a szekereket kötélen kelle a partról lebocsátanunk s 
a túlsó partra felvontatnunk. Átkelvén a patakon mintegy 6 mfldet ha¬ 
ladtunk tovább, azután gyönyörű forrás mellett letelepedtünk. A pata¬ 
kot , melyen oly nagy veszodséggel átkeltünk azon oknál fogva, hogy 
partjain nagy csorda jávor szarvast láttunk Little Elk creek-nek (kis 
jávorszarvas pataknak) neveztem. John azt állítja, hogy még nehány év 
előtt igen sok jávorszarvast (cervus canadensis) lehetett e vidékeken ta¬ 
lálni, de most már ritkák s a sziklahegyek közé vonultak. Közönséges 
szarvasok (cervus virginianus), antilopék és pulykák azonban még nagy 
bőségben találhatók mindenütt, ma pl. egy antilopé falkát láttunk, mely 
legalább 1000 darabból állott. Az utolsó napokban fáczánokat is láttunk 
s a „moeking bird t£ mindenütt kisér bennünket kedves éneklésével. Ezen 
mocking bird vagyis sokszavu rigó (turdus polyglottus, And.), noha tol¬ 
lára nem igen szép madár, akkora mint egy közönséges házi galamb s 
dallamai változatosságával minden tekintetben felülmúlja az európai fü- 
lemilét. Éjjel tiszta és csendes időben 2—3 műdre is elhallik szava, mely 
szeszélyes pajzánsággal a tollas és emlős állatvilág beszédét páratlan hű¬ 
séggel utánozza s minden utánzásra egyegy jó izüt nevet oly szivből 
fakadva, hogy a ki csak hallja, kénytelen kaczagásában részt venni. 
Mióta Amerikában tartózkodom, száz meg száz sokszavu rigót hallottam, 
de mondhatom, soha ugyanazon dalt nem hallottam általok kétszer ismé¬ 
telni. A hány dalt énekelnek, az mindig új s egyik szebb és kedvesebb a 
másiknál, az előbbinél. 
Mai utunk sebes patakocska partjain vezetett egy darabig, tiszta 
vize tele volt pisztrángokkal és ángolnákkal. Azután czukorsüveghez ha¬ 
sonló, elszigetelt hegy alatt vonultunk el, mely 25 műdre látható s igy 
az utazóknak derék iránypontul szolgál; nehányan közülünk felmásztak 
a hegyre a légsúlymérővel, s magasságát 1780 lábnyinak találták. „Mount 
Webster“-nek neveztem az elhunyt nagy államférfi s külügyek titkára em¬ 
lékére. A hegy tetején Harling barátunk egy kiálló sziklalapra expedi- 
tiónk névjegyzékét, czélját s ott létünk napját véste be. Az itteni terület 
nem igen termékenynek látszik, a fű gyér és alacsony. 
Aug. 31. A régi, tekervényes és sziklás falak közt húzódó, de járt 
comanche gyalogösvényt követve ma a hegyekre vergődtünk fel. A szik¬ 
lás falak, melyek alatt elvonultunk, vad regényes tájképet nyújtottak, 
mert sok helyütt több száz lábnyi magasságra függőlegesen nyúltak fel 
fejeink fölött. Számos jávorszarvas csapást is láttunk. Áthaladván a 
hegyeken, a délkeleti oldalon ismét leereszkedtünk s igy épen szembe 
jöttünk a Changedcamp patakkal, mely itt a hegyek lábát mossa. Most 
