-<£> 128 §>- 
vagy 2 míldig a patak mentében haladtunk odáig, hol az két egyenlő ágra 
szakad. A déli ág, melyet a hires amerikai tábornok tiszteletére „Scott 
creek“-nek neveztem, keserű s ihatatlan vizet tartalmaz, a másik ág vize 
iható, noha benne is sós tartalom van. Az éjszaki ág, az elágozás köze- 
léb n, mintegy 150 láb széles és 3 láb mély, nagyon sebes folyású s vize 
csaknem egészen veresszinű. Az elágazás alatt 3 műdre az éjszaki ág és 
hegyek közt kis tölgyliget van, mintegy 200 acre-nyi. 
Holnap az éjszaki ágat követve a hegyektől búcsút fogunk venni s 
az előttünk elterülő, tükörsimának látszó prairiere leereszkedni. Nem 
hagyhatom el fájdalom nélkül a hegyeket, melyek oly gyönyörű, nagy¬ 
szerű és vadregényes tájképeket nyújtottak , s melyeket a virágos prai- 
riek elláthatlan virányai környeznek. 
Szept. 1-én. Reggeli 3 órakor elindultunk s éjszakéjszakkeleti 
irányban haladva csakhamar kibontakoztunk a hegyek közül s a prai¬ 
riere jutottunk, hol sem fát sem iható vizet nem találtunk, mígnem mos¬ 
tani tanyahelyünkre értünk, mely a Priors patakhoz csak 1 műdre s e 
patak egyik mellékága mellett van. A hegyes vidéket elhagyván rögtön 
más földtani képezménnyel találkoztunk, amott csupa gránit, itt meg 
mészkő, melyet vékony termőföld borit. Közelünkben több, 40—50' ma¬ 
gas kúpdad mészhalom van. 
Szept. 2-án. Elébb egy messziről feltűnő hegyláncz felé halad¬ 
tunk, de azután éjszak felé vonultunk, hogy újra a Changed-camp patak 
éjszaki ágához jussunk. Ma is sok kúpdad alakú mészdombok mellett 
haladtunk el, sok mindenféle mész-szulfatot találtunk mindenütt, a legdur¬ 
vábbtól a legfinomabb szelenitig. Több 3—5 hüvelyk vastag, de egészen 
átlátszó és színezel len példányt gyűjtöttünk. Tanyánk a magas prairien 
egy csoport száraz fa s eczetbokor közt van. Midőn Johnnal nehány 
műdre előre lovagoltam, egy dombról váratlanul négy bivaly tehenet pil¬ 
lantottam meg borjaikkal együtt. Tüstént sarkantyú alá fogtuk lovain¬ 
kat, de a bivalyok szelünket kapták s tova rohantak, annélkül hogy utol¬ 
érhettük volna. 
Szept. 3-án. Alig haladtunk vala 1 műdet, tiszta vizű, de kissé 
kővirág szagú és izü patakhoz értünk, mely a magas prairien eredve mint 
hegyi ár ront át a rétségen éjszaknyugati irányban. Feltűnő ize önkény¬ 
telen Tepliczet juttatta eszembe ) úgy hogy mindenfelé a csinos horvát 
leányokat keresém, kik Tepliczen a kút körül őgyelegni szoktak. E pa¬ 
takon átkelvén érdektelen s egyforma sivatagon vonultunk el, mely te- 
ledestele homokbuczkákkal s melyen csak imitt amott egy kaktusz és 
artemizia s bokorforma eczetfa látszott. Az eczetfabokrokat a Canadian 
