-ogj 131 §>_ 
kívül egyéb fával vagy cserjével alig kínálkozó prairien tovább halad¬ 
ván, egy kellemes ízű tiszta patakhoz értünk, hol tanyát ütöttünk. A pa¬ 
tak partjai földi és vizicsigák rakványábúl állanak, azért a patakot Shell- 
creeknek (Csigapataknak) neveztem el. A csigák közt különösen nagy 
mennyiségben volt: a succiena elongata, és a helix plebejum. Csigát so¬ 
kat szedtünk, dr. Baird a Smithsonian Institution csigabuvára megvizs¬ 
gálta s úgy találta, hogy egészen azokhoz hasonlítanak, melyeket a 
Rajna partján találnak, s melyeket Lyell ismertetett meg nagyszerű 
munkájában. 
A patak 25 láb széles s 8 hüvelyk mély, igen sebesen folyik, part¬ 
jain csak elszórtan lengedeznek nyárfák ; a patag közelében a prairien 
is látható nehány facsoport s itt-ott magányos jávorfa. 
FŐfolyónk, melyet eddig követtünk, mostani tanyánkhoz 1 mfldre 
van, medre itt 80 röf széles s csak hellyel közzel van vízzel borítva; itt 
egyenesen nyugatnak tart. Partja mindkét oldalon 6 —10 láb magas; 
völgye fél mfld széles s körülbelül 30 láb magas falak által van hatá¬ 
rolva. E völgy nagyon terméketlen, csak kóró teremvén benne. 
Szept. 7-én. Már reggeli 2 órakor útnak indultunk egyenesen 
keleti irányban s a Csigapatak balpartján vonultunk felfelé mintegy 10 
mfldnyire. Itt a kis Cache és Elk patakokat elválasztó hegygerinczre 
vergődtünk s ennek oldalán tanyát ütöttünk, miután számos patakon 
vonultunk vala át, melyek mind a kis Cache patakba ömlenek. 
Estve nehány kickapu indián vadász látogatta meg tanyánkat. A 
kickapúk mindnyájan deli termetű, szálas legények, nyílt, egyenes és 
értelmes arczkifejezésüek s fejedelmi megvetéssel mindent elkerültek, mi 
a koldulás vagy megalázkodás színét viseli. A witchiták ellenben szün¬ 
telen koldulgattak mindent, a mit csak láttak, s a vett ajándokért tartozó 
hálából utoljára még mégis loptak. 
Szept. 8-án. Hajnalban folytattuk utunkat a hegygerincz kanyar¬ 
gásait követve, mintegy 4 műdre; azután balra fordulván , az Elk patak 
völgyébe ereszkedtünk. Annyi ér és patak volt utunkban, melyeken gya¬ 
kran csak nagy bajjal kelhettünk át, hogy mai utazásunk nagyon lassú 
volt. Mindazáltal 9 műdet haladtunk. 
Szept. 9-én. Még tegnap régi útra akadtunk, melyen a szekérjá¬ 
rásnak némi nyomait is találtuk, s ma azon úton haladtunk , mignem 8 
mfldre széles és jól jegyezett szekércsapásba jutottunk. Ez azon út volt, 
melyen a múlt júniusban Riley várból az Elk patakhoz jártunk vala. 
Az egész személyzet örömre fakadt, mert most nem kellett többé a fejsze 
9* 
