134 
De valóban az amerikaiak utazási dühe is megfoghatatlan, sokszor 
megáll hajónk egy rengeteg erdőben, hol alig látni 2—3 faházat, s 
20—25 utazót vesz be és teszen partra. Az ember elbámul, s nem fog¬ 
hatja meg, honnét jönnek s hova mennek. Néha szinte rengeteg erdőben 
megáll a hajó, és gyönyörű bársony , selyem szövetű bútorokat, maha¬ 
góni zongorát, stb. rak ki, hol a vidéki esküdnék reá, hogy egyébb nem 
lakhatik, mint medve és farkas. 
Minden könyvből vagy leírásból nehéz az amerikai életet megérteni, 
csak úgy lehet felfogni s méltánylani, ha évekig benne élünk, s az ame¬ 
rikaiakkal együtt kóborlunk. Brome azt állitá hírneves munkájában 
Amerikáról, hogy nagyítás nélkül mondhatjuk, az összes amerikai 
lakosság felerésze örökösen utón van. Brome azonban régen volt itt, 
még akkor Texás nem tartozott az Unióhoz, Oregon brit tartomány volt, 
Kaliforniában azóta találták fel a feneketlen arany bányákat, s Kanzás 
és Níkaragua felé azóta fordult a speculatio szelleme. Ha Brome jelen¬ 
leg írna Amerikáról mint szemtanú, kétségkívül azt Írná, hogy az ameri¬ 
kaiak kilencz tizedrésze utazik örökösen. 
Mihelyt az amerikai ember pár ezer, vagy csak pár száz dollárt 
szerzett, felszereli magát, s útra indul nyűgöt felé. Felszerelése ritkán 
áll egyébből, mint egy kicsi guttapercha táskából, melyben egy fehér 
inge, zsebkendője, fésűje és keféje van. A fehér inget azon esetre viszi 
magával, ha valahol netán gálában kellene megjelennie, vagy ha imitt, 
amott perbe keverednék, hogy a bíróság előtt tisztességesen megjelen¬ 
hessen. Utón minden amerikai közönségesen veres, kék, vagy szürke 
flanell ümögben, és rendesen setét manchester nadrágban jár, melyet, ha 
elkopik vagy elpiszkosodik, eldob és ujjal fölvált. A kofferektől minden 
amerikai ember irtózik. És igazuk is van, mert az amerikai megérkezvén 
valamely városban, mindenét magával és kezében maga viszi a vendég¬ 
lőbe, és sohasem fizet úgynevezett borra valót; mig az európai utas, ha 
ezer mértföldet utazik, s csak tízszer áll meg útközben, legalább 10 dol¬ 
lárt fizet podgyásza ki- és be czipeltetéséért. Azért is, ha a vasútikocsik 
összezuzatnak, ha a gőzös elsülyed vagy levegőbe repül, ha a szálloda 
meggyúl, s tiz perez alatt hamuvá ég: az amerikai ember szivarozva mo¬ 
solyog az „accident“en (mint ők minden szerencsétlenséget neveznek) s 
tovább megy dolga után, másnap már elfeledte, mi történt; mert minde¬ 
nét tárczájában viszi, mely mind addig el nem veszhet, mig nem ő maga 
becses személyében is oda vesz. 
Ha tehát felszerelvén magát, útra indul, elmegyen p. o. fel a Misz- 
szuri folyón, hol épen jelenleg úgy nőnek a városok mint gomba. Ezer és 
