vásárolnak, ökrös szekereket vesznek, és felviszik Riley várba, hol az 
eladott szállítmány árán majd vad bőröket vesznek öszve, hogy üresen 
ne térjenek haza. 
Mindnyájan megvoltak győződve, hogy minden hordó vaj (leszá¬ 
mítva a költséget) legalább 150 dollár tiszta hasznot fog nekik hajtani. 
Lexingtonból Rileybe semmi út sem vezet, tehát közel 500 mért¬ 
földet út nélkül kell tenniök terhes ökrös szekerekkel, a patakokat át 
kell hidalniok, vagy a partokat leásni, hogy tovább juthassanak. Aka¬ 
dályt azonban az amerikai szellem nem ismer, mikor nyereségű kilátás 
van vele összeköttetésben. 
Ily vállalat Európa akármely részében sokáig beszéd tárgya lenne, 
itt azonban csak annyiban említtetik, hogy mindenki sajnálja, hogy nem 
ő a vállalkozó, s nem ő realizál 150 dollárt egy hordó irósvajon. 
Jelenleg magas hegyek közt haladunk egy szorosban ; a jég még 
mindég zajlik, s tetemesen megrongálta az Admirált, kerekei fedezete 
már tegnap lehullott, de ez mitsem akadályozza úszásában. Egy óra 
múlva Miamiban s 3 óra múlva Brunswickban leszünk, hol kiszállok, ré¬ 
szint mert az utasok száma annyira növekedik, hogy a hajón mozogni is 
alig lehet; részint mert Massey barátomat meg akarom látogatni. 
Masszey (mond: Másszi) a Livingstone kerület birája, és egyszer¬ 
smind politikai hírlap kiadó szerkesztője (Democratic State Gazette), e 
mellett egy szivargyára van, s egy szappan- és gyertya kereskedése. A 
magyarok ügyében sokat tett és fáradozott, mind socialis téren befolyása 
által mind pedig a közvélemény előtt nagy kiterjedésű lapja által. Ne¬ 
kem is régtől jó barátom, s igen sokszor lekötelezett apróságok küldése 
által a prairiekre, melyek azonban megbecsülhetetlen liasznuak voltak 
mindég. Egy szép s müveit neje és két kis leánya van, mely utóbbiaknak 
különös kedvencze vagyok, s tehát kétségkiil nehány kellemes és derűit 
napot töltendek körükben és ez jól fog esni, mert bizony közel két éve, 
hogy társaságot — nőit különösen nélkülöztem, farkasok, medvék és 
bivalyok közt kóvályogván a nyugoti prairieken. 
