140 @>- 
bár legnagyobb esőben is phlegmatice oda adja helyét, a csapást igen ter¬ 
mészetes dolognak tekintve. 
Az élelmezést tekintve, ez reggeli, ebéd s estebédből áll 5 mind há¬ 
rom azonban tökéletesen hasonló egymáshoz. Az amerikai e tekintetben 
is praktictus. 0 nem látja át, miért is ne egyék reggel az ember jó izííen, 
mikor épen oly éhes mint délben ? Az amerikai supponálja, hogy min¬ 
denki naponta 3-szor éhezik meg, s minden éhezést hasonló szerekkel 
orvosol; s ezek minden tekintetben substantialis szerek , nem pedig oly 
„nesze semmi fogd meg jól “ forma szerek, minőkkel Európában kóstol¬ 
tatják az éhes utassal az eledelek izét. 
Egyforma lévén ebéd, reggeli és vacsora, csak az egyikét írom le: 
legyen az tehát a csak imént élvezett reggeli. Szükségesnek tartom azon¬ 
ban előre bocsájtani, hogy reggeli 5-tÖl 7-ig a terem asztalán mindég fe¬ 
kete kávé gőzölög. S a felkelőutas első teendője mosdás után egy, vagy 
mint sokan teszik, nehány findzsa fekete kávét kiszörpölni 5 czukor és 
rhum szinte az asztalon van, s kiki tetszése szerint szolgálhat ma¬ 
gának. 
8 órakor az asztal terítve, s 87 4 -kor először csengetnek; ez jel, 
hogy mindenki iparkodjék a terembe jönni, a hajó külön részeiből; az 
első csengetés után mintegy 5 perezre a hajó tisztek karjaikon az asztal¬ 
hoz vezetik a nőket, s őket kényelembe helyhezik. Ez alatt az utasok is 
az asztal egész hosszán állanak mindenki széke mögött. Végre a máso¬ 
dik csengetyü szólal meg, jelül, hogy minden férfi helyét elfoglalhatja ; 
mi bámulatos készséggel egy pillanat alatt meg is történik , s a másik 
pillanatban már az evési műtétel liallik zörgés csörgés stb. közt. 
Levesnek itt sem Ilire, sem hamva; asztalkendőt pedig egyátalán 
sehol sem használnak Amerikában ; úgy tányérokat sem szokás váltani; 
de mindenki egy tányérjáról eszik annyit, a mennyit neki tetszik. Az 
asztal tömve van nagy packfong edényekkel, melyeket az alattuk égő szesz 
lámpa folyvást melegen tart, s a rajtok párolgó különféle becsináltakat, 
sülteket, pástétomokat stb., melyek valóban nagy választékban és pazar 
bőségben rakvák mindenki elé az egész asztal hosszán. Ezentúl befőzöt- 
tek, saláták és különféle zöldségek, aztán csiga, rák, osztriga, stb.; süte¬ 
mények, gyümölcs, stb. sem hijányoznak. Egy szóval minden az asztalon 
van, mi vajmi kevés párisi hotel konyhájában található. 
S mindenki maga szolgálja magát, abból és annyit ve vén tányér¬ 
jára, a miből, és mennyi neki tetszik. A pinezérek a vendégek hátai me- 
gett állnak ugyan, de csak azért, ha valaki épen oly ételből akarna enni, 
