20 
Ofwerst pa barget sag wij allestades stercora Leporis, till ett 
fast tekn att han ock har har sitt tillhald. 
Wij profvadom pa att ga neder for sodra sidan, der allra 
brantast war och klippa pa ldippa sprang, da wij ofta maste asa 
neder hela stycket, och hade da en liten sten felat i fasthet eller 
ett enda stupande warit, straxt lifwet blifwit till intet. 
Da wij kom mitt pa bargets sida, flog en bubo upp, hkn war 
stor sora en hona colore Scolopacis, auribus nigris, ad rostrum linea 
nigra coeuntibus; jag hade da onskat hafwa min byssa, men den war 
omojlig att slapa med sig. Straxt affter far wij se, att pa en liten 
slat grasplats, som lagg exacte mot soder, hade ock pa ostra och 
wastra sidan waggar, att intet wader mehr an allenast sunnan wader 
skada kunne, lago 3 ungar och ett ovum urinosum. Af desse ungar 
war den en e dubbel sa stor som den andre, naml. 2 nafwar stor 
och vigetus, undique plumis mollissimis, albo-pallidis, lanae ad instar, 
longis vestitus, den wij tog med oss till garden. Ovum urinosum 
gick sonder, da jag satte dett mellan handerna, experimento vulgi, 
och fant [jag] allenast litet watska pa botnen med en sa horribel 
stank, att jag honom eij beskrifwa tors, ne aliis mecum nauseam 
provocem. Jag tror, att ufwen hade warpet de 2:ne aggen, hwar af 
de mindre ungarne blifwit, sedan. Jamte bodet lag nagra sma ben, 
jag wet eij hwar af. Ungarne woro helt matta. Jamte dem lagg 
en stor rotta dod, som pa undre sidan begynte rotna och scatere 
vermiculis. Jag tror sannerl. aldrig, att dessa sma ungarna kunne 
lacerera den harda spisen, utan att de maste wanta till cadaver 
blifwer rutet och sedan ata matskar och syran. Rostrum eorum 
war nigrum och cera nigra. Agget war nastan globosum, album, 
magnitudine Meleagridis. 
Har och dar emellan klipporna woro sma puncter, variis herbis 
repleta, och ibland dem nagra, som innehollo violas tricolores, afhka 
jag sag somliga colore albo, somliga albo et coeruleo, somliga coe¬ 
ruleo luteo labio superiori, lateralibus et infimis coeruleis, alia labio 
super, coeruleo et luteo, lateral. coeruleo et luteo, infimis coeruleis. 
Och desse pa en liten tract, sa stor som en talrik, ja somlige diversa 
pa en stielk, till ett ldart tekn att desse eij aro atskilde specie, utan 
att solenes drifwande warma gior diversa couleurer, halst da suffi¬ 
ciens aqvae copia adest, sasom har, dar en liten watska stadigt rant 
neder aht berget och fuchtade, ty hwar kunne wara warmare drif- 
plats an har. 
Jag lemnade detta pa sitt stalle och reste batre fram aht. Pa 
