49 
Kyrkian war traffel. miserabel af tra, sa att da [det] regnar, 
blifvver man helt wat; lik en lada med bankar [sa laga], att man 
motte blifwa krumpen. 
Har war en qwinna, som jamerl. plagades af grodor, hka hon 
druckit i watn, da de woro rum forleden war; hon kande att de woro 
3; hon horde dem gio och andra som suto jamte; hon stillade nagot 
sin pina med branwin, salt dodde de intet af. En likaledes hade for 
nagra ahr sedan hafft samma passion och tog per asserd in 3:ne nuces 
vomicas, blef braf, men denna asserderar eij; tiara radde jag henne 
till, dett hon tillforne brukat, men hon kastar straxt upp. 
31. Reste jag affter slutad gudtienest bort fran Lyksele, arnandes 
aht Sorsele. 
Lapparnes agendom bestar in multitudine Rangiferorum, hkn 
har stor renmackt, ut vocant. De sarnsta hafwa 50 a 100, formogna 
300 a 700, rika 1000. 
Agorna aro uti diametro 3 a 5 mihi. 
Willrenar finnas sallan i Lapmarken, fornamligast finnes nagra 
pa Almanningen emallan Granoen och Lyksele. Offta sker, att de, 
som hafwa sa ganska manga renar, tappa nagra, dem de offta ahret 
affter fa igen, hka de drifwa till jordren [!] igen; willia de och icke 
follia, skutas de neder. 
Lapland ar pa manga stallen bebodt af Nybyggare, id est Fin- 
nones, som har jussu et permissu regis sattia sig neder, taga upp 
acker och ang, hka gifwa en wiss skatt till Cronan, aro sedan frij 
for all extraordinair utgifft, afwen som lapparna, hallandes hwarken 
soldat alr batsman, warandes lika nogde antingen frid alr krig ar, ty 
de hafwa icke minsta onera. 
Dett ar dem aftterlatet, hwar de willia i Lapmarken sattia sig 
neder, dar de sadant kunna uparbeta, sa att ingen twifwel ar, med 
mindre masta Lapmarken med tijden blifwer Bondbygd. 
Till kyrkiorna koma lapparna och nybyggarna om Juhl, Pask, 
Pingest, samt alia 4 Bonedagarna. Da de koma, blifwa de hela hal- 
gen ofwer, hwarfore de och hafwa jamte kyrkian sina lapkojer. Men 
nybyggarna komma des utan om Midsomar, Michael, Mattismessa och 
Warfrudagen. De narmaste hwar annor Sondag, da praedikas, men 
hwarannan allenast giores bon for huusfolket. 
Nu wid Pingest hwar ingen lapp wid kyrkian, emadan gaddan 
lekte som bast, hkt ar deras skiord; nu woro de mast uppe i fiallen 
och hwar pa sitt land. 
Linnceus, Iter Lapponicum. 
4 
