58 
diupaste stang knapt rackte botnen. Har maste wij lagga ofwer en 
stang och ga pa under watnet med den storsta lifsfara. jag tyckte 
mig da sta uht en farlig sak. 
Uppa ett barg straxt darhoos fans skiffersten, med mycket loss, 
gra och skior. 
Straxt affter begynte myrar, som mast stodo under watn, dem 
maste wij ga en hehl mihi, tank med hwad moda; hwart steg stod 
[watnet] up till knas, rakade wij eij pa tofos, gick langre. Somlige- 
stads gick diupet utan botn, att wij maste wanda hela tracten om. 
Wara kangor woro fulla med kalt watn, ty kahlen lag pa sombliga 
stallen. Hade jag skullat utstadt detta for ett delictum capitale, hade 
detta straffet warit crudelt, men hwad skall jag nu saja? Jag onskade 
da aldrig hafwa patagit mig denna resan. Och pa dett alia elementer 
skulle wara contraira, ragnade och blaste till. Jag undrade sialf, att 
jag med lifwet kom ofwer, doch maxime delassatus. Sedan wij sokt 
den nya lappen allestades frustra, satte wij oss nider, sedan kl. war 
6 om morgonen, wrida wara wata klader och torkade war kropp, 
fast kalia nordan wadret skadade oss sa mycket pa ena sidan, som 
elden brande pa andra och my r ggen stucko ad latera. Nu war jag 
itinere satiatus. Hela denna lappens land war mast myra, hinc 
vocavi Styx. Aldrig kan presten sa beskrifwa halfvvete, som detta 
ar eij warre. Aldrig har poeterna kunat afmahla Styx sa fuit, dar 
detta eij ar fulare. Stygium penetravi. Wij gik aht willa marken, eij 
wettandes, hwar nasta granne [fanns], som eij har warit pa 20 ahr. [Tolken] 
gik astad, da jag hwilade mig wid elden, att soka affter honom. Jag 
onskade nu ingen ting mehr, an att fa resa floden tillbakas, men jag 
fruchtade att ga wagen till hapen igen, ty jag wiste min kropp war 
eij jarn alr stahl. Jag onskade fa ga 8 mihlar alr 10 i torr wag till¬ 
bakas till hapen, men gafs eij tillfalle. Lapparne, som aro fodde att 
slita ondt, sasom foglar att flyga, jamrade sig, att de aldrig sa warit 
framme, jag ymkade dem. 
En myra (Lycksmyran, emadan af henne rinner en bak till 
Lyksele, cur non Olycksmyran ?) war full af ochra och watn med 
tunica pa, ty larer finnas myrmalm till jarn. 
3 Juni. Wij wantade langt pa dagen inemot kl. 2 affter middag 
affter den utskickade lappen, som omsider kom helt trot, hade socht 
sa manga stabula fafangt. Med honom kom ett folk, jag wisste eij 
om dett war man alr qwinna; jag tror aldrig, att Poeten sa natt af- 
bildat en furia, som icke denna batre henne repraesenterade, att man 
eij utan orsak maste tro, att hon war komen fran Styx. Hon sag 
