• 117 
Mammas habent 4 lactantes, rarissime 6, nullas steriles; pullos 
tamen non separant a matribus. 
Da de miolkat och renarna gadt bort, sag jag hur pigan tog 
up den miuka swarta triicken, arbetade honom med handren, lade 
honom uti ett karill. jag fragade hwad nytta han giora skulle. 
Resp. att smoria juren dar med, pa dett kalfwarna eij mycket skulle 
suga, hkn till morgonen torkas, och latt rifwes af. 
Wajorna kalfwa i begynnelsen af Majo, och begynna miolkas 
d. 24 Juni alr midsomarstijd, alit till helgone tijd i skogen, men har 
michaelis. 
Mas praeputium dependens 3 *i‘ a ^ e f ere cylindraceum habet. 
Vituli cornua simplicia, digitiformia primo anno accipiunt. 
Jag forundrade mig huru de miolkande kunne wetta, hka de 
miolkat, hka eij, och huru de dem kunne kianna. Ty sa snart de 
woro miolkade, slaptes de. Resp. alia renar hafwa sina wissa namn, dem 
de kanna helt distincte, hkt foll mig mycket underlig, ty figura ar 
eadem, color similis, qui singulo mense variat. Variat magnitudo pro 
aetate, och att kanna en sadan moria, som myror i myrstacken, war 
mig helt underligt. 
10. Jag sag har pa den summa tranqvilitas folket agde. DS 
de miolkat, och hustrun giort sina ostar, kokt up waslan till tioklek, 
de atit, lade de sig att sofwa alr hwila; crede mihi, qvi bene latuit, 
bene vixit, raro ulla contentio. Grannarne uti en by hade satt sina 
talt till sarnan uti en rad, fran oster till waster, alr alio modo. 
Da min drang kom, lutade han sin nasa mot den andras nasa, 
pa hkn han halsa wille, liksom han kysa skulle, med den gambla 
halsos termen Purist. Jag fragade om han kyste, Rp. neij, utan 
allenast satte nasan mot, hkt allenast stracker sig till slachtingar. 
En gosse hade warit ute och samblat en hehl kattil full med 
foliis acetosse majoris, cum petiolis sive caulibus, hka lades i kattilen, 
slog litet watn pa boten, rordes, koktes lange, till ait war smalt, 
blandades sedan med miolk uti stora tunnor, hka da dett nagot stadt, 
fick en angenam surachtig smak, hehl annor an da den ar farsk, hka 
tunnor sedan laggas i gropar i jorden, murade dar till alr och grafne, 
hwar omkring lags nafwer, att moss dett ej skola ata. 
En annor kom med en hehl famn caulis Angelicse, hwars flores 
annu eij woro utslagne. Bladen drogos af och des tunica med knifwen, 
hkt gik af som en hampa, sedan ahts hon som aple af alia med storsta 
delice; jag fick och min dehl. 
