i39 
Qwinfolken bruka wid sitt balte (silfwerbalte) en pung med 
1. sked i pung, 
2. knif i knifslid, 
3. pipa i pung, 
4. syring af Iader att sattia pa digito indigitorio, 
5. nahlkopp hwar om cupulae adinstar messing neddrages, 
6. ringar, nagra stycken stora af messing. 
Sialfwa baltet ar med ten alr silfwerparlor beslaget. 
Men manfolken dar emot en skrappa, hkn hanges mitt emot 
pungarna, fast an qwinfolken och offta hafwa en lika, doch mindre. 
I manfolkens, som ar delad uti 2:ne loculos 
valvis parallelis, ar tokakspipa, tobak, eldhorn, 
sked nagot flat och helt obtus af renhorn. 
Da de miolka renarna, star haret omkring, ty de falla hela 
somarn, och hanger sig wid stafwan, att hon blifwer helt ludin. 
Nar de skola nu begynna miolka en, doppa de fingrarna geswint 
uti miolken och giora den orena, exarida mamma miuk. Nar nu 
skier, att grannarnes renar komma till grannens jord, amant enim 
societatem et qvo plures, eo etiam meliorem agunt vitam; hinc saepe 
ex una grege in alteram exerrant, miolkar den grannen dem, som 
far dem, sine invidia alterius. 
Renarna markas som kor i oronen. 
Husgerads sakerna aro kattlar, an af messing, an koppar, raro 
gryter litet, ob pondus. Skalar med skafft, semiglobosae, af masur 
mast giorde, offta 4 a 5 kannors capacitet, sa natt, att man skulle 
swaria de woro swarfwade. Uti dessa uposa de hwad atas skall, 
