206 
flyter, da man lagger honom uti karet, doch eij mehr an man kan rora 
honom omkring i karet. Om nagot star ofwer laken, slas litet salt pa, 
star sa ett dygn, sedan gialas han saledes, att man triider ioa 12 pa 
wanstra tummen, att wetter inaht handen och med dett sania 
lossnar gielet, sedan tager jag med hogra nypan, att gielet och tarrnar 
ga uht, samt sternum lossas fran caput, utan att skara upp, helt gesvvint 
lags uti togkorgar, saltas ut prius. Sedan, nar han statt sa saltad uti 
2:ne dagar, slas han uht i korgar, att all laken far rinna af, lagger 
honom sedan uti nya fierdingar, som han sedan skall blifwa uti, utan 
widare saltning. Sedan boras ett hohl ofwer nedersta bandet, att 
tappa laken af, ty om han aldrig sa manga ganger omlades, komer ater 
lake pa, ty om laken far sta pa, blifwer han sur, men pa surstroming 
eij. Surstroming blifwer bast wid Jacobsmasso. 
Tre mahl ates, forutan frukost om somarn. Da ates altid om 
dagar na och middag surstroming, sa att surstromingen (:ofifta uht- 
benad:) lags emallan tunbrod och bits sa ett stycke bit; sedan ates 
surmiolk utan gredde, sedan undertijden en ostskifwa alr smorgas. 
Men kiott tages intet affter. Till mats kahl, arter, rofwor (:kahl mast 
sondag:), arter engang om weckan; da kalen tryter, 2 ganger arter, 
rofwor mast hwar morgon med saltstroming, pa slutet af kokningen 
lags stromingen dit, att han eij skall koka sonder, litet miohl pa 
och sur miolk supes. Om afftonen altid kornmiohlgrot. Om mar- 
gonen, da gas uht, smor och brod alr ost och brod, som ar snarare. 
Af blandbrod far man X U kaka i mahlet, godbrodet fa de aldrig 
smaka, ty dett ar for frammat alr stor hogtid, alliest spisbrodet, 
som altid ates 4 a 6 falt, tunt som papper. Altid ar ohl i kiellaren 
(utom spisohlsdricka), da frammat kommer. Om somaren drickes 
altid syra. 
Litet larkiott kan han hafwa, farkiott ganska litet, ett par 
bogar alr bringstycken, dett andra sallies, sa att ganska litet komer 
i kahlen, och dett mest af feta ben, som sonderslas. Men fotter och 
hufwud af smakreatur, getter, swin och far, torkas och kokas, smakar 
i arter braf, sedan dett forst saltats. 
Da ben afhugne wid knaet med fot och ait kokas, fetet, som 
flyter ofwan pa, samblas i hora alr karil, ar en extraordinair smoria 
att smoria . . . x som snore och rackar. Men benen alr foten ates 
intet. Kalffotter och hufwud syltas. 
Biorkwed pa eld, lius i hushaldet eij, pertoreij, ty de ryka hoos 
finnarna och finlapparne. Sia med liar hoet, som uti Upland. Hand- 
tera saden som i Smaland; i torra ahr torkas battre pa krake, i watahr 
1 Oliisligt ord. 
