IX. 
Om Lappland och lapparne. 
(Fragment.) * 1 
BENE LATUIT med tillnamn af BENE VIXIT war fordom en Poten- 
tat, som regerte hehla Europa, ja nastan hehla warlden, men blef af 
ambitieuse undersatare fordrifwen, hkn sedan i alia tijder warit flych- 
tig, att ingen wettat, om han siunkit alr flutit, om han blifwit dod alr 
eij. Anteligen har jag funnit honom igen pa min norska resa i lang- 
sta och innersta warldenes kant, dar han wistades med en hoop folk, 
fick hoos honom audiens och fick den lyckan koxa in uti des wahl 
inslutta republique, den jag nu tanker gifwa en kort relation ofwer. 2 
Jag menar genom samma salsamma Regent den stora frihet och roo, 
som fins i de langst under polen liggande orter, Lapplander kallade, 
darast de innocenta nojen, flychtige fran hela Europa, forgomt sig 
hoos ett folk, dett warldens folk knapt namna gitter. Har hysas de, 
har aestimeras de. De alskas sa, att all Europae pracht och Africae 
hogmod eij for dem skulle sallias. Campos Elysios bebo de, och den 
gyllene Ovidii tijder aro har deras oeconomie. Lapparne des under¬ 
satare ma battre an de [som] land styra och sceptra bara. De diupa 
ackermans pustningar oroa eij det folk, som af bene latuit har regeras, 
och de skramlande gewar blixtra eij uti desse sakra berg. Alia Eu¬ 
ropae landsplagor aro eij machtige oroa noijets bene vixit. Ty Mars 
med sin Bellona kan eij rora deras fastningar och eij cara annona 
forhindra des tillforsel. Ja, sielfwa Atropos med alia sina febriska 
harar ser sig fafangt bombardera bene latuits borgar, hka alia tre, 
hwar for sig, alliest halla for leek ruinera de maktigste republiquer. 
Folket har har aldrig sett fastningar, eij heller stader bygdt; 
andock aro sakrare i sina barg an nagon i sina fastaste slot. Krigs- 
1 Originalet med Linnes handstil finnes bland manuskripten i Linnean Societys 
bibliotek i London. 
" Denna inledning ar en omarbetning af den forst nedskrifna, hvilken hade fol- 
! ande iydelse: nBene latuit, bene vixit ar fuller et gamalt ordsprak, soni hwar dag 
1 yttersta Norden fornyas och bekrafftas, har i langa tider warit till namnet bekant, 
n, en fi hafwa dett noga skarskodat; anteligen har och jag blifwit dett warse pa min 
nordiska resa, och tanker dett nu praesentera for hela warlden». 
