Paludes 
Fluvii 
Lacus 
Montes 
248 
adjacentia loca, dar de af stromens mindre hafftighet och fall mot 
hafwet komit att stanna. Da sedan watnet ait mehr och mer tagit 
af, hafwa anteligen backar, af regn och sno blefna, begynt rinna pa 
denna sandmoen, och da litet hohl engang blifwit, sedermera folgit 
samma spor. Nu sasom dett ar en los sand, och tiden stadigt ar- 
betat, har anteligen dett lilia watnet hint giora sa trafFeligen stora 
diup och divisioner, som man nu ser, och dem merendels twartz fore, 
afifter dett watnet sa maste lopa till sin stora vena cava alr funda- 
mental flod. Men hwad de stora karren angar, som ligga emallan 
med nemoribus, haller jag fore, att watnet i subsidentia aquae diluvii 
har skold i strom fram och sanden borttagit. 
Ofwan uppe har ingen gronswerd kunnat betacka a defectu 
humidi, som humida latteligen af sandjord insupes, men eij igengif- 
wes, hinc inga orter, hinc ingen swart mylla. Nar nu engang skogz- 
eld gatt ofwer, star sanden i langa tijder bar, sa att hwarken trad 
alr annat, foran anteligen Renmossan ofwerhopar, kan waxa. 
Karren, som ligga har emallan, aro ofFta ansenliga och stora, 
med tufwor och mossa samt carices upfylte, hwarpa har och dar 
tallar waxa helt sma och spada, med usnea officinarum ofwertackte. 
Skogarna, som i dalderne karren och moarne emallan ligga, aro 
med fa stenar, och de obtusa, inrattade; trad aro in siccioribus tali, 
in humidioribus gran och biork, de principatu certantes. Doch meren¬ 
dels sa, att da skogzeld gatt ofwer, waxer biork merendels nu upp 
i stallet for granskog. 
Skogen har ar doch mehrendels loss alr qwaf af smala och 
ojamna trad, altsa till bergwerk foga tienlig. 
Floder ga har ganska manga fran waster till oster aht Waster- 
botn, alia taga sin begynnelse i fiellen, merendehls wid sielfwa fiell- 
roten, och exonerera sig uti sinu Botnico. De aro helt breda och 
diupa, har och dar med grufwelige innavigable forsar till hela 1 /i a 
1 /a mihi, offta mehr; pa de andra stallen drifwa jamt formedelst en 
jamn botn uti full marsch. Har och dar ga de igenom sioar. 
Sidar, an sma, an storre (: som ut i Pithea .. . - 1 och Tornea Enare 
trask:) med oar har och dar utsirade, hwars margines aro an med 
klappur, an med tradrotter bewuxne, med salices bade floder och 
sioar omgifne. 
Berg ligga har och dar helt hoga och wida, men ju langre till 
fiellen ju tatare, ju langre ifran ju rarare och ofwan slata, doch offta 
af en ansenlig hojd, da de ofwan pa aro mehr bara, sasom Koskes- 
Tomrum i manuskriptet. 
