VIII. Om t>e ©rentønfcfFe Øcrle. 129 
ijalfcn er fun flumpet, men tpf fom enØpefjatø, 
03 tigcfaa tpf, fom lang. 
gorlallcriie ere ffiffelig lange, jlaae fTfienes tib 
til ©toerne, fjase $ tæer og lige faa mange lange, 
ffatpe, fjsibe .Kløer, fom ere f rumme og neben til 
renbe&ule. JDiffe gallers fotrefle SRanb er retliniet, 
men bage(le ’ SKanb afrunbet faalebe«, at ben forre(le 
%aa er længfl og be anbre tage mere og mere af inbtif 
ben bagefle, fom er forte jl. 
iSagtøHetne ere (letre, længere og btebere, (lile 
»anbflreg« bag ub fra kroppen, fjase ogfaa 5 treer, 
af fjoilfc be to pbetfle ere Irengfl, be to neermefle for* 
tere, og ben mibterjle allerfortejl, fjsorefter b)ubeu 
setter (tg meb ilbfseifninger i kanten; benne beflceber 
gani^c treerne, faa at enbog bleerne ere fun libet 
fienbelige, ber ligge forte eoen paa ^»uben. SOlibt 
imellem SSaglaUerne er ben tungeformige Slumpe. 
kroppen et lang, ncejlen fegleformtg og meget 
feer, faa at ber feiler libet i, at ben jo er fom en 
maabelig Orefrop. 
©finoet er oseralt fjaatrigt, tpft og (Icerft. 
^)aacene ere lange, tret paffebe, fiple noget, ere 
blebe at fole paa, og fjase i (Stunben mangfolbige 
ftnaa frøllebe Saab, fom gier biffe ©finb sarmere at 
Bare i klæber, enb anbre, men be ere og temmelig 
tunge. 
t 5 en |at osermaabe tt)ft @pæf, sel 3 tommer 
tpft; men paa ben tto, hunnen feber, £at fjun min* 
jpeSiiiP, sbet^efte. S kte 
