12 
m GrAÁL ISTVÁN 
tengelye csaknem merőleges a többi fúrások tengelyére. Mindvégig barna 
és szürke csillámos agyagban haladtak, a mig a kemény homokkőpad¬ 
ban fönn nem akadtak. Bizonyossá lett tehát, hogy a megfúrt széntelep 
D felé is kiékül, másrészt pedig, hogy a komplexus NyDNy felé emelkedik. 
Valóban sajnálatos, hogy a fúrómagvakból kövület nem került elő. 
Nekem sem sikerült ennek az agyagnak fölszíni föltárásaiban levéllenyo¬ 
matokon kívül egyebet is találnom, de korát illetőleg a közelben levő 
Tapes- és Cardium -tartalmú csillámos homok révén annyit mégis meg¬ 
állapíthatunk, hogy a régibb mioczénüledékek felső színtájába tartozik. 1 
S ezt a megállapítást, mely a további kutatásra nézve bizonynyal fon¬ 
tos, nagyon megerősítik Közép-Palojtán szerzett tapasztalataim. Ott is a 
homokos agyagrétegek vannak az andezitláva feküjében, a melyben egy 
lencseszerű barnaszéntelep is volt. Igaz, hogy ez föltűnő magasan 
(mintegy 450 m-re a t. sz. f.) fekszik, de ennek orogenetikus okai van¬ 
nak. Egyébként pedig már akkor is megírtam (8, p. 287), hogy «az 
andezithegységtől távolodva ezeket a rétegeket is a térszín alatt kell 
keresnünk.» 
A mélyfúrásokban megütött széntelep tehát nem azonos a bányák¬ 
ban fejtett szénréteggel; ez utóbbit a vetőtől Ny-ra nagyobb, mintegy 
90—110 m-nyi mélységben kellene nyomozni. 
A nagykürtösi nagyobb arányú törés ezen bizonyítéka nem áll 
egymagában. Pálfy (8) ugyanis a Balassa-Gyarmattól K-re fekvő Patvarcz 
közelében, szürke agyagos homokból a következő faunát gyűjtötte: 
Cytherea Beyrichi Semp., Cyprina rotundata A. Braun, Cardium 
cingulatum Goldf. és Pecten Northamtoni Might, var. multispinosa 
Sacco. 
Ennek alapján az üledéket felsőoligoczénkorúnak kell tartanunk. 
Patvarcztól pedig csak 5*5 km-nyire van a balassa-gyarmati artézi fúrás, 
amelynek adataiból kitűnt, hogy a térszín alatt 149 m-ig kétségtelenül 
régibb mioczénüledékek fordulnak elő, sőt csak 269 m-ben vannak meg 
a Pectunculus oboi) alus tartalmú homokkal egyidős képződmények. Ilyen¬ 
formán tehát a Kürtös-patak völgye tektonikus eredetű; ez a D-nek 
tartó törésvonal az Ipoly folyót is metszi, s körülbelül a patvarczi 
Fekete víz völgyében folytatódik. 
A Kürtös patak völgyével párhuzamos az Ipoly ráros—nagyszécsényi 
1 Kalecsinszky (4, p. 180) felsőmecliterránkorúnak mondja a nagy-kürtösi 
barnaszenet, minden bizonyíték nélkül. A szintezést nem tartva keresztülvihetőnek, 
részletesebb polémiába nem bocsátkozhatom ugyan, de annyit meg kell jegyeznem, 
hogy a nagykürtösi képződmények mindenesetre idősebbek azoknál, amelyeket álta¬ 
lában felsőmediterrán korral jelölnek. 
