OXYTRYPIA ORBICULOSA ESP. 
621 
Aignee Lajos, ki az Oxytrypia orbiculosa történetét részletesen 
megírta, 1 megemlíti, hogy PRAZNovszKYnak csak nagynehezen sikerült e 
ritkaságot megszereznie. Ugyanis mikor KiNDERMANNnál e lepkét meg¬ 
látta, akkor Kindermann már odaígérte volt azt egy bécsi gyűjtőnek. 
Praznovszky, mint szenvedélyes lepkész, már most mindent elkövetett, 
hogy e ritkaságnak birtokába jusson, barátja azonban vonakodott a 
már másnak elígért lepkét átengedni. De Praznovszky — állítólag Kin¬ 
dermann feleségének hathatós közbenjárásával — végre is 10 arany¬ 
forinton megszerezte az annyira óhajtott ritkaságot. 
Hosszabb ideig nem került elő e fajtából több példány s már-már 
kételyek merültek fel, hogy vájjon tényleg honos-e Magyarországon, 
vagy pedig csak úgy csempészték be távol Keletről, a mikor 1861-ben 
Anker RuDOLFnak sikerült újból ráakadni a budai Kamara-erdőben. Az 
első évben csak egy példányt fogott, de a reá következő években Lajos 
bátyjával együtt már több példányt gyűjtött. Ebben az időben került 
ki az Oxytrypia orbiculosa először külföldi gyűjteményekbe s ámbár 
ANKERék darabját 100 forinton adták el, mégis annyi megrendelést 
kaptak Európa minden tájáról, hogy alig győzték teljesíteni. 
De ANKERék szerencséjét nyomon követte az irigység. Némi fon- 
dorkodással megtudta a termőhelyet Pech János, a kivel aztán ANKERék 
kibékülve 1869- és 70-ben titokban együtt gyűjtötték a becses lepkét. 
Majd mások is megtudták a gyűjtőterületet, minek természetes követ¬ 
kezménye az lett, hogy a lepke annyira meggyérült, hogy ANKERéknek 
újabb termőhely után kellett nézniök s csakhamar rá is akadtak egy 
ilyenre a közeli Sashegyen és Óbudán. Ugyancsak Anker Lajos találta 
az első nőstényt is. 
Utóbb Langerth József a budai hegyek más pontjain szintén rá¬ 
talált a lepkére. Különben ő fogta az első párt kopulában 1876-ban, sőt 
a lepke tenyésztését is megkísérelte, de eredménytelenül. 
A pesti oldalon Újpest környékén Gabrieli György akadt rá. 
Azután újabb szünet állt be 1893-ig. Ekkor Tomala Nándor gyűj¬ 
tött nehányat a budai hegyeken és a következő évben Uhl Károly 
ismét a pesti oldalon akadt jó termőhelyre a Rákoson, az úgynevezett 
régi lóversenytéren. Mivel Uhl a budapesti entomologusok körében ér¬ 
tékesítette zsákmányát, e hely is éppen úgy, mint annak idején a 
Kamara-erdő, meg a Sashegy stb. közismertté lett s ettől az időtől 
fogva az összes budapesti lepkészek kissé túlságosan zajos versengésé¬ 
től vált hangossá az őszi napokban ez a gyűjtőhely. De nem sokáig 
1 Abafi -Aigner Lajos, Az Oxytrypia orbiculosa története. (Bovartani Lapok. 
Y, 1898, p. 135—139.) 
