622 
SCHMIDT ANTAL 
tartott a dicsőség, mert rövid nehány év alatt a lepke mindinkább 
meggyérült, mígnem az ottani tisztások legnagyobb részét művelés alá 
fogták s ezzel a lepke nyomtalanul eltűnt. 
Azóta körülbelül 12 év telt el s én magam is úgy a régi, mint 
más újabb helyeken évről-évre hiába kerestem. 
Végre az 1909-ik év őszén abba a szerencsés helyzetbe jutottam, 
hogy a lepke életviszonyait egy Budapest határában fekvő kis erdei 
tisztáson pontosan megfigyelhettem. A megfigyelést megkönnyítette a 
középmagas fákkal és bokrokkal szegélyezett hely kedvező fekvése és 
csekély kiterjedése. Az egész területet, mely nem volt nagyobb 600 
négyszögméternél, a Magyar Nemzeti Muzeum igazgatóságának meg¬ 
keresése folytán a székesfőváros tanácsa bocsátotta rendelkezésünkre. 
Miután azt a Magyar Nemzeti Muzeum költségén drótkerítéssel körül¬ 
vétettük, a lepke zavartalan fejlődése és biológiai viszonyainak tüzetes 
kifürkészése kellő módon biztosítva volt. 
A zöld háttér nagyban elősegítette az ezüstös csillogású és gyor¬ 
san száguldó hímeknek szemmeltartását, a mi nagyobb kiterjedésű nyílt 
helyen nem könnyű feladat. A hímek ugyanis igen gyorsan repülnek és 
hullámos, szökkenő repüléssel nagyobb területet bekalandozva többnyire 
1 —3 méter magasban a föld színe fölött repülnek, de gyakran 10—20 méter 
magas fákon is átcsapnak valamely közeli tisztásra, majd újra visszatérnek, 
miközben gyakran kerül a néző a nappal szembe s e miatt a lepkék egy 
pillanat alatt eltűnnek a kutató szeme elől. Ha repülésközben hálócsapás¬ 
sal vagy másként megzavarják a lepkét, akkor az nyílegyenesen felszökik 
a magasba és örökre eltűnik. E miatt a régi lepkészek azt mesélték 
róla, hogy szép őszi napokon pontban 9 órakor hirtelen feltűnik egy 
hím a szerencsés vadász előtt, de ekkor már azonnal el is kell kapni 
a gyorsan tovaszáguldó lepkét; futással teljesen lehetetlen utolérni, 
mert a következő pillanatban már több kilométernyi távolságban jár és 
ilyenkor nem marad egyéb hátra, mint türelmesen várni, míg hosszabb 
vagy rövidebb idő múlva esetleg újra megjelenik. Mások szerint a lepke 
a zuzmókkal borított területeken lecsapódik, de mire a gyűjtő odaér, 
már 10—12 méternyi távolságban repül fel újra, oly gyorsan futott 
tovább a földön. 
Visszapillantva az Oxytrypia orbiculosa történetére, azonnal 
szembetűnnek azok a hosszabb szünetek, melyek a lepkének néhány évi 
előfordulása, illetőleg nagyobb számban való gyűjtése után beálltak, s 
a melyek mindig a termőhely változtatásával jártak. A nagyobb mérvű 
gyűjtés tehát az illető területeken nyilván a faj kipusztulására vezetett. 
Ennek magyarázatát a következőkben adhatom. A hímek rendesen ne¬ 
hány nappal korábban szoktak megjelenni, mint a nőstények. Az eddigi 
