624 
SCHMIDT ANTAL 
mely azonban egyáltalában nem felel meg a valóságnak, a mennyiben 
a következőket írja: «A pete tojásdad, kissé lapos, igen kicsiny s úgy 
mint a Leucoma salicise feheres anyaggal van bevonva ; színéről nem 
szólhatok, mert mikor megvizsgáltam, már üres volt valamennyi. Struc- 
turája azonban nagyító alatt tisztán kivehető volt: halpikkelyszerű, 
minden más ismert lepkepete ékítésétől elütő.» 
Ez a kissé pongyola leírás szinte rejtelmesen hangzik, megfelelően 
e rendkívül ritka s e miatt értékes lepke akkor még ismeretlen élet¬ 
módjának, a melyről ugyancsak mindenféle, helytelen megfigyeléseken 
alapuló kalandos dolgokat meséltek. 
Az aránylag kicsiny pete (VII. tábla, 1 . ábra) egy pólusain kissé 
lapított gömbhöz hasonlít, melynek alapi, azaz a mikropylével szemben 
levő negyedrésze erősebben van lapítva. Később a petében levő embryo 
fejlődésével kapcsolatban az alapi rész csaknem vízszintessé válik, majd 
meglehetős mélyen behorpad. 
A pete felső pólusán van a mikropyle (VII. tábla, 3. ábra) igen 
apró kerek nyílása, a melyet köröskörül egy 9—14, de többnyire 10 
ágú csillaghoz hasonló, hosszúra nyújtott trapézekből álló sejtsor vesz 
körül. E sejtkoszorú tájéka alig észrevehetően be van süppedve s ez 
alkotja a tulajdonképeni mikropyláris felületet. Közvetetlenül hozzá csat¬ 
lakozik a körülbelül 0*37 mm. széles mikropyláris öv, mely szabálytala¬ 
nul elhelyezett, centrifugális irányban mindinkább nagyobbodó, több¬ 
nyire öt- vagy hat-szögletű, elvétve azonban lekerekített sejtek, illetőleg 
terecskék csoportjából áll, a mi az egész felületnek hálózatos külsőt 
kölcsönöz. Az egyes terecskék, a mikropyláris felület közvetetlen szom¬ 
szédságában alig észrevehetően, de a második sejtsortól kezdve már va¬ 
lamennyien homoruak. Bemélyesztett felületük erősebb nagyításnál nem 
sima, hanem finoman göröngyös. 
A mikropyláris övből körülbelül 60—64 hullámos lefutású, merőle¬ 
gesen az alap felé tartó (meridionális) borda indul ki. E bordák között 
0'04 mm. széles, a 4-ik és 5-ik sorban levő legnagyobb terecskék szélességé¬ 
nek megfelelő barázdák vannak. A barázdák olyképpen jönnek létre, hogy a 
sokszögű terecskék hosszanti sorokban rendezkednek el, oldalszéleik él- 
szerűen kiemelkednek s ennek következtében a terecskéknek mélyebb 
középső részei alkotják a hosszanti barázdákat, minthogy a terecskék 
harántfalai eltűntek. E harántfalak nyomai (VII. tábla, 2. ábra) igen 
erős nagyításnál szintén láthatók. E miatt a bordák lefutása nem pár¬ 
huzamos ; egyesek már lefutásuknak vagy a pete magasságának első har¬ 
madában villásan kettéágaznak és két ágban folytatódnak. Ugyanilyen 
villás szétágazást lehet találni a bordák lefutásának 7a, 3 A és 4 /b részé¬ 
ben is. Az alapnál már újra kivehetők az egyes polygonok, míg a be- 
