628 
SCHMIDT ANTAL 
tán mind lejjebb, illetőleg beljebb nyomulnak a rhizomába, s abban 
különböző aknákat rágnak ki maguknak. (VII. tábla, 8. ábra.) Ha pl. 
csak kevés vagy kis rhizoma áll rendelkezésükre, akkor a rhizomát tel¬ 
jesen felemésztik, úgy hogy csak az epidermise marad meg. Üvegfalú 
edényben történvén a tenyésztés, megfigyeltük azt is, hogy a hernyók 
nem maradnak állandóan benn a rhizomában, hanem időnkint a laza 
földben különböző meneteket fúrnak s azokba ki is mennek a rhizomá- 
ból; ha útjukban más rhizomára akadnak, esetleg ebbe rágják bele ma¬ 
gukat. A mennyiben a rhizomák felületesen a föld szinén vannak, mint 
ez pl. a budai hegyek köves, sziklás helyein gyakori eset, akkor csak¬ 
nem mindig találhatók járatok a gyökértörzs alatt a földben. Előfordul 
az is, hogy a hernyó felfelé rág lyukat a rhizoma oldalán; ez esetben 
a lyukat gondosan elzárja szövedékkel, a melybe a fehéres, később meg¬ 
bámuló ürülék is bele van szőve. 
Érdekes, hogy a hernyó endophag életmódja daczára az állábak 
talpa nincsen köröskörül horgocskákkal felszerelve, mint pl. a Cossus 
hernyójánál, hanem mint az Agrotis -hernyóknál a talpnak egy részér 
talán egyharmada kapaszkodó horgocskákkal van borítva, vagyis a pedes 
semicoronati typust mutatja. 
A teljesen kifejlődött, bábozódásra kész hernyó (VII. tábla, 5. ábra) 
nagyjában az Agrotis-hernjókhoz hasonlít és 6—6*8 mm. szélesség mel¬ 
lett körülbelül 37—40 mm.-nyi hosszúságot ér el. 
Teste eltérőleg a fiatal hernyóétól hengeres, mind a két vége felé 
vékonyodó. 
Alapszíne ibolya- vagy barnásszürke , néha, különösen fiatalabb 
korban, vörhenyes árnyalattal, hátlemezein nagyon finom világosabb 
szürke vonalkákkal tarkázva. Két oldalt a kiemelkedő sötétebb színű 
szemölcsök következtében a stigmák alatt két világosabb hosszanti sáv 
vehető észre. E sávok, valamint az egyes szelvények közei és a hasi¬ 
oldal szennyes szürkések, zöldbe hajlók, élő állapotban az áttetsző test¬ 
folyadéktól némi olajzöld árnyalattal. 
Az apró gömbölyű fej fénylő sötétbarna színű, s a szájrészek felé 
helyenként sötétebb, gyér sárgásbarna szőrözettel borított. 
A nyakpaizs sötétbarna, közepén hosszanti vonallal két félre osz¬ 
tott ; ez, valamint a szemölcsök is sötétbarna színűek. A farlemez kékes¬ 
szürke. A torlábak halavány barnák. 
A nyakpaizson kézi nagyítóval mind a két oldalon 8—10 apró 
szemölcs vehető észre, melyből egy-egy sárgásbarna serte áll ki. E sze¬ 
mölcsök elhelyezése épp úgy mint a többi szemölcsé, az egész test 
felületén symmetrikus. 
A nyakpaizs közepén a középvonalhoz közel levő négy szemölcs- 
