264 
ZIMÁNYI KÁROLY 
és kifejlődés szerint háromféle typnst különböztethetünk meg. Jó méré¬ 
sekkel a következő hét alakot ismertem fel : 
c {0001} 7] {01Î1} 
a {1120} e {0112} 
r {1011} //{01Ï5} 
u {1014} 
Ezek közül // {Olló} csak az első typnson fordul elő. 
Közvetlenül a vörös andesiten ülő hematitek nincsenek, a druza- 
ürogekben más kristályodott ásványokkal a kőzetet néha több négyzet- 
dep méternyi felületen elég sűrűn borítják. A kristályok táblásak vagy 
lapos rhomboéderesek ; vastagságuk mintegy 0*5 mm. Uralkodó alakjuk 
a sima, fényes c [0001} ; nagyságra ezt követi a finoman rostos, gyönge¬ 
fényű [X {Olló}, jól kifejlettek r {1011} és a {1120}. Az [r : a = 1011 : 1120] 
és [r : fi = lOli : Olló] éleknek fényes legömbölyödései szabad szemmel 
csikalakú lapoknak látszanak. A kristályok, a melyeknek jellegző kifejlő¬ 
dését az 1. és 2. ábrában láthatjuk, hasonlítanak a Kakuk-hegy (Hargita- 
hegység) andesitjén ülő hematitek második és harmadik typusához. 1 2 
A másik typus kristályait egyéb különféle ásványokkal (tri dymit, 
anorthit, augit, gránát stb.) a druzákban, az andesit üregeiben találjuk. 
A hematitkristályok termete zömök rhomboéderes vagy vastagtáblás 
(3 — 5. ábrák): a kicsinyek gyakrabbak és nagyságuk nem éri el az 
1 mmétert. A lapok mind simák, fényesek; a véglapon olykor a szokott 
irányú, de gyér rostozás látható, míg r{l0ÏT} nagy lapjai a sűrű, rend¬ 
kívül finom, vízszintes irányú rovátkoltságtól némileg selyemfényűek. 
Sokszor a nagyobb kristályokon főképen az alaprhomboédernek lapjai 
üregesek, mint azt más vulkáni eredetű hematiteken is jellemzően lát¬ 
hatjuk. A kristályok nem ritkán a főtengely irányában bemimorpb ki- 
fejlődésűek (5. ábra), hasonlóakat figyelt meg S, m Franco 2 az Aetna 
hematitján is; az ilyen bemimorpb kifejlődésű kristályokon párhuzamos 
továbbnövés folytán beugró szögek is támadhatnak, a mikor a kristályok 
némileg ikrekhez hasonlítanak. 
A 6. ábrán egy az alaprhomboéder két lappja szerint táblás, a 
7. ábrán pedig az egyik rhomboéder él szerint oszloposán elnyúlt, 
monoklinkifejlődésű kristálykát lebetően természetimen rajzoltam. Több 
kristályon az [r : e = 10Î 1 : 01l2] éleken egészen keskeny, kicsi lapocskák 
1 Akadémiai Értesítő. 1907. XVIII. köt. 498—499. 1. 
2 Atti dell’ Accad. Givenia di Sci. Naturali in Catania. 1903. 17. Memoria I. 
9. 1. I. tábla 9. és 10. ábra. 
