308 
JUGO YICS LAJOS 
Az egyes formák kifejlődését illetőleg a következőket említhetem. 
A c(001) véglap oszlopos egyéneken fejlődött, mindig rostos a 
b (010) lappal párhuzamosan. 
A b (010) ritkán sima és jól tükröző lap, rendesen hullámos, 
lenyalt felületű, különösen a kristály fennőtt vége felé. 
Az m(110), mint uralkodó forma lép föl, de mindig rosszul van 
kifejlődve és gyakran kimart, ezért a mérési eredmények is gyengék. 
A brachydóma övben, mint vékony sávok jelennek meg az as (012) 
és i( 021) dómák. A 7c (011) dóma, mindig domináló fényes és jó reflexet 
adó lap, a mely minden kristályon megvan és a meredekebb dómák 
meghatározására nagyon alkalmas volt. A h (041) dóma szintén a leg¬ 
jobban kifejlődött lapok közé tartozott; jellemző reá nézve, hogy fölötte 
mindig meredekebb dómák vannak és hogy ezek közül h (041) lépcső¬ 
zetesen kiemelkedik. (IV. tábla, 4. rajz.) A meredekebb dómák a b (010), 
véglappal csekély hajlást mutatnak; a legtöbb kristályon csak mint a 
b lap legömbölyödése a kristály vége felé mutatkoztak. Ezeket termé¬ 
szetesen nem lehetett meghatározni, mert a 0(010) lappal együtt, homá¬ 
lyos reflex-sorozatot adtak. De néhány kristályon éles volt a határ a 
b (010) véglap és a dómák között, úgy hogy azoknak jelenlétét elég 
pontosan meg lehetett állapítani. 
Nagyobb pontosságot értem el oly módon, hogy az egyes lapokat 
befestettem, hogy becsillogásukkal a másik lap reflexét ne zavarják. Ez 
különösen a nagyobb kristályoknál sikerült. Más kristályokon meg¬ 
könnyítette e magas dómák meghatározását az a körülmény, hogy 
lépcsőzetesen fejlődtek ki, t. i. meredek dómákra kevésbé meredek 
dómák következtek. Az s (0.13.1), #(0.14.1) és //(0.16.1) dómák 
mint szélesebb sávok jelennek meg, gyakran finoman rostosak. A többi 
ehhez a sorhoz tartozó dómák közül a P (0.19.1), W (0.30.1),. 
X (0.35.1) dómák, mint vékonyabb sávok vannak kifejlődve, megsza¬ 
kítva sokszor finomabb vagy erősebb rostoktól ; nagyobbak az F (0.40.1),. 
R (0.45.2), sőt ez utóbbi mint uralkodó lap is megjelenik. Ezeket az 
utóbbi alakokat dr. Zimányi Károly 1 figyelte meg először a dognácskai 
aragoniton. 
A megfigyelt piramisok közül a p (111) majdnem minden kristályon 
jelen van mint fényes, sima lap. Az s (121) két kristályon mint kis 
lapocska jelenik meg. A meredekebb piramisok a prizma (110) felé gör¬ 
bülnek ées határral sohasem bírnak. Mindössze két meredekebb piramist 
figyeltem meg. Az egyik a â (14.14.1), mely ugyanazon kristályon három 
1 Dr. Zimányi Károly : Adatok a dognácskai rózsaszínű aragonit kristálytani 
ismeretéhez. (Természetrajzi Füzetek, XXII. 1899. p. 452.) 
