0* t*V # ■ H 
Om vi uti vart Fädernesland kunde hitra pä 
någon 'Infcfi, fom hade den cgeafkajpen, fdm 
Coébenitteri , fä trör jag dfct ratt ruftnof Gult 
vår dt. Detta och fådänt mefa', år altfe-nyttig 
at blifva efteripanat; men ej otroligt, atblif-' 
va påhittade. .... , 
Vi hafve Infetter Hos öfs, lika fom an- 
norftådés i vérldéh, dcqavi IkUlle' onilcä', - ät 
vi kunde ald£ic$utrota, fdrden ftöra fkadäti 
dé'di»geligép göra ofs Hvar månnifka kän¬ 
ner-Målet, dom fördåvfvar våra YUp-kladér 
öch meubler. Denna ikädeiiga Infeffthi &rden 
jag menar, til hvilken vi hafve få oudtifinnet, 
och’det med fkål. Men om man kunde v i fa ^ 
at delTe kraken kunna deremotgöra ofs något 
gagn, lå tror jag, at vårt hat emot dem fkul- 
le .til någon del minfkas. Mr, de Reautnur 
ger ofs , uti feefkrifningen om deffa Itifefter, 
anledning artro detra. • Han håller fote, at man 
f kulle kunna nyttja exerementerna af Målet 
til fårg. Jag fror åfven for min del det ikulle 
låta gorafig. Deisutanär 'markvåfdigt, atman 
då kunde få hvad färg man ville af dem; ty når 
man gifver dem råda vlle-fly eken at ata, fåiblir 
åetas excrementa r&äa: få de blått klåde til 
mat, ia lemna de-ock’blått efter fig, och få 
vidare. Jag håRér före, at detta förtjänar vi¬ 
dare-förfök, och at det ej bor efterlåitas. 
Vi vete, at Gallåplen jemte vitriöl brukas 
at gÖraJkrifbleck utaf. DefTeåro väl egente- 
• ^ ~ B 4 li- 
