130 
Dì KORMOS TIVADAR 
esetleg ez utóbbi faj kisebb termetű, kevésbbé kiegyénült ősének is bizo¬ 
nyulhat. A beremendi fajt Nehring Alfréd tiszteletére Desmana(f) 
Nehringi-nek nevezem el. 
Galemys Semseyi n. sp. 
(VI. tábla, 2 a — d. ábra.) 
A vizsgálat anyaga: egy jobboldali alsó állkapocs eléggé ép töredéke 
négy foggal (pm 4 — m z ) ; a m. kir. földtani intézet tulajdona. 
A rendelkezésemre álló állkapocs, melyet 1912. október 3-án a 
biharmegyei Püspökfürdő melletti Somlyóhegyen, preglacziális 1 vörös, 
homokos agyagban fedeztem fel, sokkal jobb karban van, mint a D . Neh- 
ringi előttem levő maradványai. Az állkapocs elülső része a pm 4 előtt 
letörött és hiányzik ; egyébként, a korona- és szögletnyujtványok kisebb 
^sérüléseitől eltekintve, teljes és a meglevő négy fog tökéletesen ép. 
Az állcsont, nagyságához képest normális fejlettségű, a foramen 
mentale igen nagy, ovális alakú és az m t középvonala előtt helyez¬ 
kedik el. A koronanyújt vány tőben széles, szélei fölfelé összetartok ; a 
bütyöknyújtvány és a szögletnyújtvány körülbelül ugyanolyan fejlett- 
ségűek és alakúak, mint a G. pyrenaicus- on. 
A meglevő fogak közül a pm 4 igen sajátságos szabású, a mennyi¬ 
ben hátulsó részén erőteljesen fejlett talonszerű párkány s ezenkívül 
elülső részén — a főcsúcs előtt — valamint a belső oldalon — kevéssel 
a főcsúcs mögött — egy-egy igen jól szembeötlő mellékcsücsök van. 
Utóbbinak a töve a talonszerű párkányig lenyúlik. Valamennyi gumó ép, 
a lemajszoltság minden jele nélkül való. A j?m 4 hosszúsága 2*1 mm, 
legnagyobb szélessége 1*1 mm. 
Az m ± kívül 2, belül 4 gumót visel, az elülső, első kis csücsök 
nyomát pedig az első belső gumó előtt enyhe kiemelkedés jelzi. A külső 
gumók közül az első a magasabb, a belsők közül a második a leg¬ 
hosszabb. A fog elülső és hátulsó részén zománczszegély nincs. Rágó¬ 
felületén nézve, a külső és belső első gumók s a külső második és a 
1 Egyik, nemrég megjelent kisebb tanulmányomban (« A Püspökfürdői Somlyó- 
hegy pleisztoczén-faunája Biliarvármegyében, » Földtani Közlöny XLI. köt. 739. 1. 
1911.) a püspökfürdői Somlyóhegy faunáját egységesen postglacziálisnak jelöltem. 
Ez az állítás az újabb gyűjtések alapján módosításra szorul, a mennyiben kiderült, 
hogy a szóbanlevő fauna nem mind egyidőből származik s legalább is két, külön¬ 
böző korú üledékről van szó, melyek egyikét a benne újabban megállapított állati 
maradványok alapján, preglacziális-korúnak kell tartanunk. Ebből való az itt 
leirt Galemys -faj is. Az erre vonatkozó tüzetes tanulmányt s a szükséges módo¬ 
sítások eszközlését más alkalomra tartom fenn magamnak. 
