134 
D5 KORMOS TIVADAR 
második a legmagasabbak. Egyébként ez a fog hasonló szabású, mint 
az előtte való, azzal a különbséggel, hogy a korona tövének elülső, külső 
és hátulsó oldalát ezen már majdnem megszakítás nélkül veszi körül a 
feltüremlett, finom zománczszegély ; az első külső és belső gumót elvá¬ 
lasztó árok pedig nem olyan mély s ezáltal ezek a gumók nem annyira 
különállók, sőt a lemajszolás előrehaladtával egybe is olvadnak, mint 
az m 1 -en. A korona hátul alig észrevehetőig szélesebb, mint elől, hosszú¬ 
sága (belől) 2*0—2*1 mm, legnagyobb szélessége (hátul) 1*3—1*4 mm. 
Az m 3 két külső gumója közül az első, a belső három közül a 
középső a legmagasabbak. A korona tövét elől, kívül és hátul ezen is 
díszíti zománczszegély s az első külső és belső gumót elválasztó áj ok¬ 
nak már csak nyoma van meg a nélkül, hogy a gumókat különválasz¬ 
taná. A korona elől kissé szélesebb, mint hátul, hosszúsága (belől) 
1*7 mm, legnagyobb szélessége (elől) 1*1 mm. 
Termőhelye : Polgárdi (Fehérmegye), pannoniai(pontusi) korú bar- 
langüreg-kitöltés a bányahegyen (BATTHYÁNY-féle alsó bánya). 
Ez a faj a G. pyrenaicus- tói jóval kisebb termetén kívül főleg a 
pm i — m s jól fejlett zománczszegélye révén különbözik. Nevezetes, hogy 
a míg a G. pyrenaicus fogain ilyen zománczszegélyeknek nyoma sincs, 
addig a jóval nagyobb D. moschata zápfogainak (m 1 — m z ) elülső oldalán 
a zománczszegély szintén megvan. Ebben a tekintetben tehát, a D. 
moschata — a polgárdi fajhoz viszonyítva — díszesebb fogai révén 
ősibb bélyegeket mutat, mint a G. pyrenaicus. 
Tekintettel arra, hogy a G. hungaricus felső mioezénkorú, a 
francziaországi mioczén fajokkal való összehasonlítása nagyon kívánatos 
lenne. Minthogy azonban ez csak az eredeti példányok segítségével volna 
lehetséges, ettől egyelőre el kellett tekintenem. Ezt annál is inkább 
megtehettem, mert — a mennyire Lartet, 1 Pomel 2 és Filhol 3 munkái 
alapján megítélhetem •— a polgárdi pézsmacziczkány a francziaországi 
mioczén fajoktól meglehetősen távol áll. Az esetleg mégis fennálló szár¬ 
mazásiam kapcsolatok kimutatása a jövő feladata leend. 
Nem zárhatom le tanulmányomat a nélkül, hogy Kittl E. igaz¬ 
gató úrnak Bécsben a beremendi vizsgálati anyagért, s Brauer és 
Matschíe tanár uraknak a berlini állami zoológiái múzeumban recens 
összehasonlító anyag szives átengedéséért ezúton is hálás köszönettel ne 
adózzam. 
1 Lartet Ed. : Notice sur la Colline de Sansan, pag. 13. (Auch, 1851.) 
2 Pomel M. : Catalogue méthodique et descriptif des Vertébrés fossiles découv. 
dans le Bassin hydrogr. sup. de la Loire etc., pag. 12. (Paris, 1853). 
3 Filhol H. : Etudes sur les Mammifères de Sansan, pag. 25—29. pl. I. fig. 
11—12. (Paris, 1891). 
